УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/14184/21
Провадження № 22-ц/4820/1598/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 жовтня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що за договором про надання банківських послуг від 23 грудня 2011 року позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 9 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит протягом строку дії платіжної картки та сплатити проценти за користування кредитними коштами. ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 13 травня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 12 482 грн 50 коп., яка складається з 9 078 грн 92 коп. неповернутого кредиту та 3 403 грн 58 коп. процентів.
За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 12 482 грн 50 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 12 482 грн 50 коп. заборгованості за кредитним договором і 2 270 грн судового збору.
Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути неповернутий кредит і нараховані проценти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка не передбачає умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості. Також у цій анкеті-заяві відсутні умови про встановлення будь-яких відсотків за користування кредитними коштами та відсотків на прострочений кредит. Надані позивачем витяг із Умов та правил надання банківських послуг і витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Названі документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного сторонами кредитного договору, внаслідок чого висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 3 403 грн 58 коп. процентів є помилковим і не відповідає вимогам чинного законодавства. За рахунок кредитного ліміту банк погашав нараховані проценти, розмір яких сторонами не узгоджувався, внаслідок чого тіло кредиту збільшено на 2 204 грн 78 коп., а наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості є неправильним. У зв`язку з цим суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 9 078 грн 92 коп. неповернутого кредиту.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 207, 634, 638, 1055 ЦК України та не дотримався приписів ст. 81 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

23 грудня 2011 року ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять укладений між сторонами договір банківського обслуговування.
В рамках цього договору АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 9 000 грн, які відповідачка не повернула банку.

Застосовані норми права

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
АТ КБ «Приватбанк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23 грудня 2011 року (а.с. 18), витягом із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року №СП-2010-256 (а.с. 23-47); витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 22); паспортом кредиту від 24 червня 2020 року (а.с. 19-21); розрахунком заборгованості за договором від 23 грудня 2011 року (а.с. 7-15); випискою по рахунку (а.с. 58-71); довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 16); довідкою про отримання ОСОБА_1 кредитних карток і терміни їх дії (а.с. 17). 
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23 грудня 2011 року (а.с. 18) не містить умов щодо розміру кредиту (ліміту кредитування), а також розміру, підстав і порядку нарахування процентів.
Витяг із Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 23-47) і витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 22) визначають, у тому числі, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, розмір і порядок нарахування процентів, однак, указані документи не підписані  ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.
Паспорт кредиту від 24 червня 2020 року (а.с. 19-21), у якому міститься підпис ОСОБА_1 , вказує на тарифи по кредитному договору. Водночас, у матеріалах справи відсутні достатні докази про те, що ці умови стосуються укладеного 23 грудня 2011 року сторонами договору про надання банківських послуг.
Натомість, АТ КБ «Приватбанк» не надало суду тарифи до кредитного договору, які були погоджені сторонами при підписанні 23 грудня 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.
За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір наданого кредиту, підстави та розміру нарахування процентів, надані банком витяг із Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 23-47) і витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 22) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки зазначені документи достовірно не підтверджують істотні умови такого договору.
У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.16), довідка про отримання ОСОБА_1 кредитних карток і термін їх дії (а.с. 17), виписка по рахунку (а.с. 58-71) також не містять об`єктивних і достатніх даних щодо всіх істотних умов укладеного сторонами договору.
Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» не довело укладення з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові.
Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов кредитного договору, то наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості (а.с. 7-15) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежним доказом.
Водночас, зібрані докази, зокрема виписка по рахунку (а.с. 58-71) і довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.16) достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів у межах ліміту кредитування, внаслідок чого з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути тіло кредиту у розмірі 9 000 грн.
Висновок суду про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим у цілому не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 неповернутого кредиту суперечать зібраним доказам.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 000 грн.
Не врахувавши всіх обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором, а тому в цій частині рішення підлягає зміні.
В решті висновки суду ґрунтуються на зібраних доказах, а ухвалене ним рішення відповідає вимогам закону.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 12 482 грн 50 коп. та задоволено на суму 9 000 грн, тобто на 72,1% (9000·100:12482,50), у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 1 636 грн 67 коп. (2270·72,1%).
Оскільки Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 17 вересня 2021 року звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то АТ КБ «Приватбанк» має сплатити на користь держави цей збір у розмірі 950 грн (2270·150%·27,9%).
Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження – 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 14360570) 9 000 гривень заборгованості за кредитним договором і 1 636 гривень 67 копійок судового збору за подання позову, а всього – 10 636 гривень 67 копійок.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження – 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 14360570) на користь держави (отримувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/ Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, р/р UA608999980313181206080022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) 950 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Карплюк О.І.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27