Справа № 741/382/21 	Головуючий у 1 інстанції Крупина А. О. 	
Провадження № 33/4823/417/21 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П.,

з участю захисника                             Левченка Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року.
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн..
Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яке виразилося у керуванні ним 20 березня 2021 року, о 02 год. 00 хв., по вул. Мринський Шлях, в м. Носівка, автомашиною BMW - 523i, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини), та відмові від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити. Звертає увагу, суд, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП вдався до припущень, які об`єктивно нічим не підтверджені. Так, на відео №1, яке додано до матеріалів справи вбачається, що в 01 год. 53 хв., працівники поліції підходять до стоячого на узбіччі біля будинку автомобіля з виключеним двигуном і просять у ОСОБА_1 , який сидить за кермом, пред`явити документи. Суд у своєму рішенні, вказану обставину інтерпретує на власний розсуд як: «о 01 год. 53 хв. мав місце факт зупинки автомобіля саме під керуванням ОСОБА_1 ». Цьому відсутні будь-які об`єктивні докази. Показання в місцевому суді ОСОБА_1 про те, що автомобіль на цьому місці був залишений раніше, а він повернувся до нього, щоб забрати деякі речі, нічим не спростовані. Навіть його відповіддю на питання працівників поліції - ви десь по Носівці їхали чи в інше місто? Відповідаючи словами - по Носівці, ОСОБА_1 мав на увазі, що автомобіль в цьому місці не міг з`явитись по іншому. У матеріалах справи, які досліджені судом, відсутні докази, що ОСОБА_1 керував автомобілем в розумінні терміну «керування транспортним засобом», тлумачення якому дано у п. 27 Пленуму ВС України від 23.12.2005 та у рішенні Верховного Суду по справі 404/4467/16-а. Сумнівні дані, що не відповідають дійсності, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд трактує як звичайну помилку поліцейських і не дає їм ніякої правової оцінки. Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він, 20.03.2021, о 02 годині керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. На відео №2, яке додано до матеріалів справи працівниками поліції, о 02 годині ОСОБА_1 перебував в автомобілі поліцейських, які після отримання згоди останнім пройти медичне освідування на спецприладі «Драгер», замість проведення такого обстеження провокують його на відмову від обстеження. Тобто, о 02 годині, 20.03.2021, ОСОБА_1 не керував автомобілем. Суд розцінив це «як формальною помилкою». Суд поза увагою залишає і ще один факт невідповідності фактичних обставин тим, які зафіксовані у протоколі. Так, протокол складено о 02 год. 40 хв. і в ньому вказано, що о 02 год. ОСОБА_1 керував автомобілем у стані сп`яніння і відмовився від освідування на стан сп`яніння. Але станом на 02 год. 40 хв. ОСОБА_1 не відмовлявся від освідування. Факт відмови зафіксований тільки на відео №3, яке починається о 02 год. 43 хв.. Таким чином, на час складання адмінпротоколу (02 год. 40 хв.) у працівників поліції були відсутні та допустимі докази про керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння і відмови у проведенні освідування на стан сп`яніння. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що автомобіль в цьому місці він залишив біля першої години ночі. Повернувся в нього біля 01 год. 53 хв. за речами. До нього підійшли працівники поліції, попросили документи і запропонували пройти обстеження на стан сп`яніння приладом «Драгер». Він погодився. Це зафіксовано на відео №1. У службовому автомобілі поліції поліцейські роблять паузу у відеофіксації, під час якої розпитують ОСОБА_1 про його матеріальні статки, замість обстеження на стан сп`яніння, для чого він і був запрошений в автомобіль. Включають запис тільки на вимогу ОСОБА_1 о 02 годині. Не отримавши від ОСОБА_1 явної відмови від проходження обстеження приладом «Драгер», поліцейські з перервою майже в одну годину доставляють ОСОБА_1 у відділок поліції в м. Носівка. На відео №3, яке розпочинається о 02 год. 43 хв. поліцейські вкотре пропонують ОСОБА_1 пройти обстеження на приладі «Драгер». Останній, не відмовляється від такого обстеження, але задає запитання: чому не обстежували на місці, тобто на вулиці Мринський Шлях і вимагає пред`явити йому сертифікат /свідоцтво повірки/. Поліцейські на відстані показали якийсь папір. Не побачивши там печатки, даних повірки, ОСОБА_1 біля 3 години ночі заявив незгоду проходити обстеження на стан сп`яніння приладом «Драгер» через, те, що таке обстеження пропонується не на місці виявлення можливого правопорушення і через недовіру приладу. Крім того, на відео №3 зафіксовано відмову поліцейських надати можливість одного дзвінка адвокату у зв`язку із фактичним затриманням ОСОБА_1 і намаганням освідувати його не на місці виявлення можливого правопорушення. ОСОБА_1 постійно заявляє про необхідність такого освідування саме на місці виявлення можливого правопорушення. Поліцейські в результаті своїх провокативних дій на кінець-то отримавши відмову ОСОБА_1 від медичного освідування приладом «Драгер», склали протокол. При цьому, перед складанням протоколу поліцейські, знаючи причину, по якій ОСОБА_1 відмовляється від освідування приладом «Драгер», не виписали направлення останньому на медичне освідування у лікувальному закладі як це передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Із матеріалів справи, пояснень захисника, а також доводів апеляційної скарги вбачається, що вона підлягає задоволенню.
Місцевий суд в своїй постанові зазначив, що визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Також місцевий суд зазначив, що згідно з наданого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського судом, встановлено, що 20 березня 2021 року у ході фіксації поліцейськими адміністративного правопорушення, о 01 год 53 хв. мав місце факт зупинки автомобіля саме під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у салоні автомобіля на сидінні водія. У відповідь на запитання поліцейського «Куди рухаєтесь так пізно?», «Ви десь по Носівці їхали чи в інше місто?» (01:53:58) ОСОБА_1 повідомив, «та ні, по Носівці» (01:54:18). Із цього запису вбачається те, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом, на місці не повідомляв працівників поліції, про те, що лише прийшов забрати окремі речі, що, в свою чергу, надавало поліцейським підстави для висунення йому вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння.
У той же час, із переглянутого апеляційним судом відео, долученого до матеріалів справи не зафіксовано як факт зупинки автомашини під керуванням водія ОСОБА_1 , так і факт керування ним автомашиною.
ОСОБА_1 дійсно не заперечував, що раніше керував автомашиною BMW - 523i, д.н.з. НОМЕР_1 і їздив по Носівці. В той же час доводи ОСОБА_1 , що він залишив автомашину на вулиці і згодом повернувся до неї забрати свої речі матеріалами справи, відеозаписом не спростовані.
Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі. 
Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	І. П. Баглай