СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року2                        м. Харків                        Справа № 922/377/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя  Шевель О.В.
за участі секретаря судового засідання  Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon" апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" (вх. № 2156 Х/2) та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (вх. № 2235 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М., повний текст складено та підписано 22.06.2021) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (вх. № 2304 Х/2) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №922/377/21 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М., повний текст складено та підписано 29.06.2021)
за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик", м. Ягодин, Київська область,                     
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ", м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша", м. Київ,                
про стягнення коштів в розмірі 780 033,62 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" суми збитків в розмірі 780033,62 грн, та покладення на відповідача витрат, пов`язаних з проведенням експертного товарознавчого дослідження у розмірі 20000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у задоволенні позову відмовлено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" суму збитків в розмірі 760 033,62 грн, судовий збір в розмірі 11 400,50 грн.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем збитків, спричинених пошкодженням вантажу, в розмірі 760 033,62 грн та вартістю послуг за утилізацію пошкодженого товару на суму 73615,26 грн. Факт пошкодження та непридатності до реалізації вантажу є належним чином  зафіксованим та доведеним позивачем. Протилежного відповідачем не доведено.
Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат, пов`язаних з проведенням експертного товарознавчого дослідження в розмірі 20 000,00 грн, суд не знайшов підстав для її задоволення, з огляду на те, що на підтвердження розміру матеріальної шкоди, яку було завдано відповідачем пошкодженням вантажу в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року, позивач надав висновок № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року за підписом судового експерта Цепи Юлії Володимирівни, який не є висновком експерта в розумінні ст. 98, 101 ГПК України, оскільки з ньому відсутнє застереження, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч.7 ст. 98 ГПК України) та не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду (ч. 5 ст. 101 ГПК України). 
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу (вх. № 14119 від 15.06.2021) - задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" 3540,34 грн витрат на професійну правову допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ"  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" суми збитків в розмірі 760 033,62 грн, судовий збір в розмірі 11 400,50 грн, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
Скарга обґрунтована тим, що висновок № ED-1725-6-1670.20 експертного товарознавчого дослідження рухомого майна, а саме продукції згідно видаткових накладних № 1241103935 від 08.04.2020 № 124113936 від 08.04.2020, № 1241103937 від 08.04.20260 від судового експерта Цепа Ю.В., на який посилається позивач, складений 29 грудня 2020 року, майже через 8 місяців після дорожньо-транспортної пригоди та після утилізації продукції, без огляду визначення якісних характеристик продукції, оскільки вона була на той час утилізована, на підставі лише документів наданих позивачем, без врахування позиції відповідача, які суперечать експертному висновку Київської торгово-промислової палати № В-608 від 22.05.2020. Відповідач про проведення експертного дослідження не повідомлявся.
Вказує, що у п.9 акту, який повинен містити, яким способом визначено кількість нестачі зазначено - перерахунком місць. Пункт 11 акту про стан тари та упаковки взагалі не заповнений. Пункт 12 акту про детальний опис характеру пошкодження (браку) містить інформацію про брак та бій вищезазначеної продукції, що не відповідає дійсності, оскільки продукція, яка перевозилась - майонези в м`якій упаковці, що видно на фото доданих до матеріалів справи, тому не зрозуміло, яким чином експерт визначав розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу при наявності розбіжності в документах та утилізованої продукції.
Зазначає, що позивач посилається на те, що 10.04.2020 було складено акт, згідно якого було перевірено та забраковано продукцію у кількості 26976 одиниць, а решту у кількості 11070 було відправлено для додаткових досліджень. В протоколі додаткових досліджень готової продукції №ДД 18.1.20 від 22.04.2020 зазначено, що продукція згідно видаткових накладних № 1241103935 від 08.04.2020, № 12411003936 від 08.04.2020, № 1241103937 від 08.04.2020 в загальній кількості 38 046 шт. зазнала порушення оригінального пакування. Продукція не придатна для реалізації та підлягає утилізації. Проте, відповідно до експертного висновку Київської торгово-промислової палати № В-608 від 22.05.2020 загальна кількість упаковок з механічними пошкодженнями складає 6054 шт. Таким чином, як зазначає апелянт, дані стосовно кількості ушкодженого товару наведені в протоколі додаткових досліджень готової продукції №ДД 18.1.20 від 22.04.2020 не відповідають даним викладеним у експертному висновку Київської торгово-промислової палати № В-608 від 22.05.2020. Крім того, з наданих позивачем документів не витікає, що саме той товар, який перевозився за накладними № 1241103935 від 08.04.2020, № 12411003936 від 08.04.2020, № 1241103937 від 08.04.2020 було утилізовано на підставі договору № UA11-3446 від 01/01/2020, укладеного між відповідачем та ТОВ «ТСК Рисайклинг Групп».
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" також не погодилось з рішенням суду першої інстанції та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 в частині задоволення позову та прийняти у справі нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині; здійснити перерозподіл судових витрат, понесених учасниками справи №922/377/21 під час розгляду справи судом першої інстанції.
Скарга обґрунтована тим, що надаючи оцінку акту перевірки отриманої продукції №84 від 10.09.2020, на який посилався позивач, господарським судом першої інстанції помилково не було враховано наступні обставини:
-зазначений акт містить лише інформацію, встановлену шляхом «перерахунку місць», що було встановлено в тому числі в оскаржуваному рішенні господарським судом. Відтак, акт може свідчити лише про пошкодження «ящиків» чи палет з продукцією, а не про дійсну кількість пошкоджених одиниць продукції;
-вказаний акт не містить інформації щодо характеру пошкодження продукції, а також в ньому не зазначено, наскільки вона пошкоджена та чи придатна до реалізації (як того вимагає рядок 12 цього акту);
-в указаному акті зазначено, що виявлено не тільки «бій» продукції, але й «брак» продукції, при цьому в таблиці (п. 8 акту) вказано лише обсяги бракованої продукції. Отже, акт не містить інформації про кількість продукції, щодо якої виявлено її бій, що не було враховано господарським судом першої інстанції.
Таким чином, на думку апелянта, акт перевірки отриманої продукції № 84 від 10.04.2020 не може вважатися належним доказом обсягів пошкодженої продукції, а відтак і дійсного розміру збитків.
Також вказує, що в основу висновків про розмір збитків господарський суд поклав відомості протоколу додаткових досліджень готової продукції №ДД 18/1.20 від 22.04.2020. Разом з тим, судом не було враховано, що вказаний протокол складено за відсутності сторін договору перевезення, а підрахунок кількості пошкодженого товару проводився працівниками ПрАТ «Волиньхолдинг» - пов`язаної з власником товару особи, яка відтак була заінтересованою у підтвердженні інформації про пошкодження повернутого товару.
Посилається на те, що господарським судом першої інстанції не було враховано, що висновок експертного товарознавчого дослідження № ЕD-1725-6-1670.20 був підготовлений 29.12.2020, тобто через шість місяців після утилізації начебто пошкодженого товару. Експерт Цепа Ю.В. під час підготовки висновку особисто не оглядала пошкоджений товар і в частині обсягу збитків повною мірою покладалася лише на дані акту перевірки отриманої продукції № 84 від 10.04.2020 та протоколу додаткових досліджень готової продукції №ДД 18/1.20 від 22.04.2020, які не містили достовірних відомостей про кількість пошкодженої продукції, як було продемонстровано вище.
Таким чином, на думку скаржника, господарський суд першої інстанції помилково поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експертного товарознавчого дослідження № ЕD-1725-6-1670.20, який не відповідає приписам ст.ст. 98, 101 ГПК України та в частині обсягу збитків ґрунтується на неналежних доказах. Натомість, господарським судом першої інстанції було помилково не взято до уваги, що 22.05.2020 експерт Київської ТПП за участі директора позивача, представника третьої особи та начальника ДЦ «Смолигів» оглянула пошкоджені ящики та встановила, що із 38 046 упаковок товару, які були відкладені в карантинну зону та відображені у протоколі №ДД 18/1.20 від 22.04.2020, 31 080 взагалі не мають жодних дефектів зовнішнього виду, 6 054 деформовані, однак без порушення герметичності, а 912 забруднені, мають порушення герметичності із залишками вмісту. Отже, експертний висновок № В-608 - це єдиний доказ у справі, який готувався експертом незалежної організації, що визначав кількість пошкодженого товару не «способом перерахунку місць» чи підрахунку пошкоджених ящиків, а особистим дослідженням безпосередньо одиниць продукції.
Крім того, вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що сума збитків в частині вартості пошкодженого вантажу складає 686 418,36 грн. Проте, навіть виходячи з кількості пошкоджених упаковок товару, яка відображена у акті №84, його вартість мала становити не більше 413 644,72 грн. 
Також, у визначеній господарським судом першої інстанції сумі збитків помилково враховано вартість товару з ПДВ. Однак, оскільки поставка товару так і не відбулась, а пошкодження товару в результаті ДТП не є операцією, яка оподатковується ПДВ в розумінні чинного законодавства, помилкове врахування ПДВ під час визначення розміру збитків внаслідок пошкодження товару було здійснено господарським судом першої інстанції внаслідок незастосування до спірних правовідносин норми п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України, яка підлягала застосуванню.
Третя особа не заперечує, що судом першої інстанції було вірно визначено розмір її судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 138 294,68 грн, а також правомірно застосовано п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України. Водночас, третя особа не погоджується із оскаржуваним рішенням, яким було вирішено справу по суті та стягнуто із відповідача збитки у розмірі 760 033,62 грн, а тому не може погодитись із розміром судових витрат, стягнутих із позивача на користь третьої особи, в сумі 3 540,34 грн. У зв`язку з наведеним, третя особа просить апеляційний суд одночасно із скасуванням оскаржуваного рішення здійснити перерозподіл судових витрат, понесених учасниками під час розгляду справи в суді першої інстанції (з урахуванням додаткового рішення від 23.06.2021).
Зазначає, що третя особа очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №922/377/21 з розрахунку 150 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку за кожну годину, витрачену адвокатами на надання йому правничої допомоги. Згідно умов договору про надання правничої допомоги №2020/4 від 23.01.2020, з урахуванням укладених додаткових угод, розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу, надану з моменту завершення розгляду справи судом першої інстанції і до завершення розгляду справи судом апеляційної інстанції, складається з гонорару за правничу допомогу, надану у відрядженні, який розраховується за фактично витрачений час, проте не менш, як за 4 години, а також гонорару за іншу правничу допомогу, розмір якого не може перевищувати еквівалент 2 000,00 (двох тисяч) доларів США в гривнях за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку до оплати. Станом на цей час рахунок адвокатським об`єднанням не виставлявся. Остаточний розмір витрат третьої особи на правничу допомогу за представництво у цій справі під час її розгляду апеляційним господарським судом буде визначатися після завершення розгляду справи апеляційним господарським судом з огляду на обсяг робіт, виконаних на той момент адвокатським об`єднанням. На виконання вимог ч. 8 ст. 129 та ч. 1 ст. 221 ГПК України третя особа робить заяву про те, що докази понесення нею судових витрат, які не будуть подані до закінчення судових дебатів у справі, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови господарського суду апеляційної інстанції, оскільки детальний опис послуг, наданих адвокатським об`єднанням, та докази їх оплати можуть бути надані суду лише після надання професійної правничої допомоги в повному обсязі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №922/377/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю третій особі у задоволенні заяви про вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу.
Скарга обґрунтована тим, що суд дійшов неправомірного висновку, що представником третьої особи доведено належними доказами факт надання правничої допомоги на суму 138   294,68 грн. Судом неправильно встановлено, що під час розгляду спору третя особа заперечувала проти заявлених позовних вимог позивача та підтримувала правову позицію відповідача у справі, а отже судові витрати третьої особи стягуються на її користь з позивача. Судом першої інстанції було надано невірну оцінку процесуальній ролі третьої особи, яка не повністю заперечувала проти заявлених позовних вимог позивача та не завжди підтримувала правову позицію відповідача у справі, навіть навпаки – заперечувала проти обґрунтування відповідача.
09.08.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Престиж АВ" (вх.№9165), в якому ТОВ "Дженерал Транс Альянс Логістик" просить рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на те, що понесення позивачем збитків, спричинених пошкодженням вантажу загальною вартістю 686   418,36 грн та вартістю послуг за утилізацію пошкодженого товару на суму 73   615,26 грн, повністю підтверджено матеріалами справи. З приводу заперечень відповідача щодо висновку експертного товарознавчого дослідження № ЕD-1725-6-1670.20 від 29.12.2020 за підписом судового експерта Цепи Ю.В., наданого позивачем, то суд першої інстанції зазначив, що він не є висновком експерта в розумінні ст.98, 101 ГПК України та не брався судом до уваги під час судового розгляду.   
09.08.2021 до суду від ПрАТ "Страхова компанія "Перша" надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Престиж АВ" (вх.№9171), в якому третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу відповідача в частині скасування рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. В той же час, третя особа просить відхилити доводи відповідача про необхідність пред`явлення позивачем вимог безпосередньо до третьої особи, про що зазначити в мотивувальній частині постанови, посилаючись на те, що законодавство України передбачає можливість в окремих випадках безпосередньо заявляти вимоги до страховика особою, винною у заподіянні шкоди. Але такі випадки пов`язані виключно із обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, третя особа наголошує, що між нею та відповідачем укладено договір добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом, що виключає можливість застосування до відносин між ними положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.7.10 договору страхування страховик сплачує страхове відшкодування страхувальнику після сплати страховиком суми збитку в повному обсязі згідно претензії (позову). Тобто, положення договору страхування не передбачають обов`язку третьої особи сплачувати страхове відшкодування на користь позивача та вимагають попередньої компенсації останньому суми збитку самим відповідачем. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для безпосереднього звернення позивача до третьої особи з вимогами про відшкодування збитків за договором про надання транспортних послуг №28/11/2019-1 від 28.11.2019. 
09.08.2021 до суду від ПрАТ "Страхова компанія "Перша" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення (вх.№9173), в якому третя особа проти апеляційної скарги заперечує, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що позивач жодним чином не довів істотності перевищення заявленої до відшкодування суми витрат на правничу допомогу над попереднім розрахунком. Позивач не враховує причини зазначеного перевищення. Попередній розрахунок витрат на правничу допомогу ґрунтувався на положеннях додаткової угоди №4 до договору на правничу допомогу, якою передбачалося обмеження адвокатського гонорару за представництво в суді першої інстанції на рівні еквіваленту 4000,00 дол.США. У зв`язку з необхідністю відряджень адвокатів до м.Харкова для участі у судових засіданнях, третя особа та АО «Юридична фірма «Антіка» дійшли згоди щодо зміни умов визначення гонорару для забезпечення співмірності витрат, розуміючи, що подальше представництво третьої особи вимагатиме декількох відряджень, сторони договору про правничу допомогу відокремили витрати на відрядження від основного гонорару, причому межі основного гонорару зменшили з еквіваленту 4000,00 дол.США до еквіваленту 3000,00 дол.США. Необхідність у зміні умов формування гонорару виникла після подання третьою особою першої заяви по суті справи, тому під час надання попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу третя особа повинна була ґрунтуватися на відповідних положеннях договору про правничу допомогу і не могла передбачити перевищення цих витрат.
13.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "Перша" (вх.№9345), в якому ТОВ "Престиж АВ" просить задовольнити апеляційну скаргу третьої особи та скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму збитків в розмірі 760     033,62 грн, судового збору у розмірі 11     400,50 грн та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправомірно не прийняв у якості доказу експертний висновок Київської торгово-промислової палати №В-608 від 2205.2020, який було складено відповідно до ст.11 Закону України «Про торгово-промислові палати України» повноважною особою, докази на підтвердження повноважень були надані до матеріалів справи. Даний висновок було складено у присутності начальника відділу ПрАТ «Страхова компанія «Перша» - Корбута, а також в присутності директора ТОВ "Дженерал Транс Альянс Логістик" Ткачука М.П., начальника ДЦ Губарик Л.
13.08.2021 до суду від ТОВ «Престиж АВ» надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення (вх.№9346), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, підтримувала позицію відповідача та просила стягнути з позивача на користь третьої особи судові витрати на професійну правничу допомогу. Вважає, що на підставі п.13 ст.129 ГПК України судові витрати на професійну правничу допомогу не стягуються з відповідача.
16.08.2021 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова компанія "Перша" (вх.№9435), в якому ТОВ "Дженерал Транс Альянс Логістик" просить рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на те, що ні договором, ні законодавством не передбачено обов`язку перевізника, вантажовідправника і вантажоодержувача скрупульозно досліджувати кожну одиницю продукції (якої було 38046 упаковок), та у той же самий момент «експертно» встановлювати факт придатності продукції до подальшої реалізації. Головний обов`язок комісії з приймання вантажу – встановити та зафіксувати розбіжності по кількості та якості продукції, яка була завантажена та згодом розвантажена.  Третя особа жодним чином не обґрунтувала, чому, на її думку, внутрішній документ підприємства-виробника готової продукції мав бути складений у присутності сторін договору перевезення та у чому саме полягала заінтересованість ПрАТ «Волиньхолдинг» у підтвердженні інформації про пошкодження повернутого товару. Наданий відповідачем експертний висновок №В-608 від 22.05.2020 Київської торгово-промислової палати, який був складений після огляду вантажу, що належав власнику вантажу ТОВ «Нестле Україна» та який був пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди 08.04.2020, не було зафіксовано жодним актом чи протоколом за підписом учасників огляду. Крім того, в даному висновку не визначено конкретної суми збитків завданих власнику майна. Зазначає, що усі суми грошових коштів у загальному розмірі 760   033,63 грн, які позивач сплачував на користь ТОВ «Нестле Україна» в якості компенсації за пошкоджений вантаж, перераховувались без урахування ПДВ та позивачем не складались та не реєструвались жодні податкові накладні по цим зобов`язанням.    
Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Тарасової І.В., яка входила до складу колегії суддів, для здійснення розгляду судової справи №922/377/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В., суддя Пуль О.А.
У судове засідання 01.11.2021 в приміщення Східного апеляційного господарського суду з`явились представники позивача та відповідача.
Представник третьої особи приймав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 01.11.2021 судом апеляційної інстанції вирішено об`єднати в одне апеляційне провадження  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" (вх. № 2156 Х/2), апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (вх. № 2235 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (вх. № 2304 Х/2) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №922/377/21.
Представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги третьої особи, просив суд їх задовольнити. Проти апеляційної скарги позивача заперечував.
Представник третьої особи підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги відповідача.  В той же час, третя особа просила відхилити доводи відповідача про необхідність пред`явлення позивачем вимог безпосередньо до третьої особи. Проти апеляційної скарги позивача заперечував.
Представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, проти апеляційних скарг відповідача та третьої особи заперечував.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи та вимоги,  колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю  “Нестле Україна”, замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Дженерал Транс Альянс Логістик”, експедитором, укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № UА11-1193, згідно з яким експедитор за завданням замовника та за його рахунок зобов`язується надати транспортно-експедиторські послуги з організації та забезпеченню перевезень вантажів по території України, тим самим організувавши та забезпечивши одержання, транспортування і видачу вантажів замовника відповідно до його письмових вказівок, а замовник в свою чергу зобов`язався сплатити експедитору за надані послуги встановлену плату.  
Відповідно до п.3.1 договору підставою надання транспортно-експедиторських послуг є замовлення на надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпеченню перевезень вантажів по території України, оформлене замовником у письмовому вигляді за зразком, передбаченим додатком №А, який є невід`ємною частиною договору. Отримане експедитором від замовника замовлення є обов`язковим до виконання. 
Згідно п.6.1.9 договору експедитор зобов`язаний оплатити втрати замовника у розмірі вартості вантажу у випадку його втрати під час перевезення та компенсувати витрати за транспортування за кожен втрачений короб, а також у випадку порушення термінів доставки вантажу, якщо таке порушення призвело до непридатності вантажу та/або неможливості його подальшої реалізації (продажу), про що складається відповідний акт, а також компенсувати замовнику його витрати на утилізацію непридатного вантажу.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що експедитор несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу та/або його упаковки від повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування вантажу та/або його упаковки при перевезенні у розмірі вартості вантажу.
За змістом п.7.10 договору експедитор несе відповідальність за осіб, які залучаються до виконання даного договору у розмірі і на умовах передбачених чинним законодавством, як за свої власні.
Відповідно до п.12.1 договору даний договір набуває чинності з 01.01.2019 і діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання ними своїх зобов`язань, які виникли під час дії договору, в тому числі фінансових (грошових).
Товариством з обмеженою відповідальністю  “Нестле Україна” було замовлено у Товариства з обмеженою відповідальністю “Дженерал Транс Альянс Логістик” транспортно-експедиторську послугу з організації та забезпечення перевезення вантажу за маршрутом: “з пункту навантаження: Волинська обл., Луцький р-н, с. Смолигів, вул. Лісова, 3 - в пункт розвантаження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1-Б”, що підтверджується відповідним замовленням № 43828 від 07 квітня 2020 року.
В свою чергу, як зазначає позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Дженерал Транс Альянс Логістик”, не маючи на той момент у розпорядженні вільного власного транспорту для надання послуги з перевезення, залучило до виконання даного перевезення Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж АВ».
Так, 28.11.2019 між Товариство з обмеженою відповідальністю “Дженерал Транс Альянс Логістик”, замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж АВ», виконавцем, було укладено договір про надання транспортних послуг №28/11/2019-1, згідно з яким даний договір регулює порядок відносин, що виникають між сторонами при перевезенні вантажів автомобільним транспортом в Україні та у міжнародному сполученні.
Відповідно до п.3.1 договору №28/11/2019-1 перевезення здійснюється на підставі погоджених з виконавцем письмових заявок замовника.
Згідно з п. 4.1.9 договору № 28/11/2019-1 виконавець, виконуючи умови даного договору, зобов`язаний забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на одержання вантажу особі.
Згідно з п.6.3 договору№28/11/2019-1 виконавець несе повну матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення та до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу.
Пунктом 6.4 договору № 28/11/2019-1 передбачено, що кількість та розміри втраченого або зіпсованого чи пошкодженого вантажу визначається на підставі записів в товарно-транспортних накладних та/або складеного у пункті розвантаження у довільній формі акту щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу.
Умовами п.6.5 договору № 28/11/2019-1 визначено, що у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, вантажоодержувачем складається акт із зазначення виду та кількості втраченого, зіпсованого або пошкодженого вантажу, що підписується уповноваженими представниками вантажоодержувача та представником виконавця (водієм).
За змістом п.6.6 договору № 28/11/2019-1 у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого виконавцем до перевезення, сума матеріальних збитків визначається на підставі інформації, наданої вантажовідправником та або вантажоотримувачем, яка має бути належним чином документально підтверджена.
Згідно з п.8.1 договору № 28/11/2019-1 будь-які спори, що виникають або можуть виникнути у зв`язку з даним договором, сторони вирішують шляхом переговорів.
Відповідно до 8.4 договору № 28/11/2019-1 до пред`явлення одній із сторін позову, що випливає з даного договору, обов`язковим є попереднє пред`явлення іншій стороні претензій в письмовій формі.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" та Товариством з обмеженою відповідальністю “Престиж АВ” було погоджено заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 18300/00580579 від 07 квітня 2020 року, на підставі якої відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу, який належить вантажовідправнику - Товариству з обмеженою відповідальністю “Нестле Україна”, за маршрутом: “з пункту навантаження: Волинська обл., Луцький р-н, с. Смолигів, вул. Лісова, 3 - в пункт розвантаження: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Тарасівка, вул. Київська, 1-Б”.
Для перевезення вантажу відповідачем було надано автомобіль марки “RENAULT” реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки “SCHMITZ” реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням працівника відповідача - водія ОСОБА_1 .
Уповноваженим представником відповідача - водієм ОСОБА_1 було прийнято вантаж до перевезення без зауважень, що підтверджується товарно-транспортними накладними № 838311785 від 08 квітня 2020 року, № 838333651 від 08 квітня 2020 року, № 838333652 від 08 квітня 2020 року.
Продукція, яка була прийнята перевізником ТОВ “Престиж АВ” до перевезення - майонези та майонезні соуси торгової марки “Торчин” в асортименті загальної кількістю 38046 упаковок та загальною вартістю 686 418,36 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1241103935 від 08 квітня 2020 року на суму 154   224,50 грн з ПДВ, № 1241103936 від 08 квітня 2020 року на суму 86   738,50 грн з ПДВ, № 1241103937 від 08 квітня 2020 року на суму 445   455,36 грн з ПДВ.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 331657 від 19 квітня 2020 року, водій ОСОБА_1 08 квітня 2020 року о 17 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки “RENAULT” реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки “SCHMITZ” реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись автодорогою “Київ-Чоп” у напрямку міста Києва, не впорався з керування та скоїв зіткнення з автомобілем марки “DAF” реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом марки “WIELTON” реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Згідно постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01 жовтня 2020 року, вина водія ОСОБА_1 у вчиненні дорожнього-транспортної пригоди 08 квітня 2020 року доведена, а його дії  підлягають кваліфікації за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року вантаж, який перевозився у напівпричепі марки “SCHMITZ” реєстраційний номер НОМЕР_3 , зазнав пошкоджень, внаслідок чого вантажовідправником - ТОВ “Нестле Україна” було надано розпорядження щодо недоцільності подальшої доставки вантажу вантажоодержувачу та про необхідність повернення вантажу до пункту навантаження за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Смолигів, вул. Лісова, 3.
10 квітня 2020 року, вантажовідправник ТОВ “Нестле Україна” прийняв вантаж, який було повернуто перевізником - ТОВ “Престиж АВ”.
З метою належної фіксації факту приймання пошкодженого вантажу, вантажовідправником - ТОВ “Нестле Україна” було організовано комісію у складі представників вантажоодержувача та водія ОСОБА_1 .
Вказаною комісію було здійснено приймання вантажу способом перерахунку місць, під час якого виявлено факт браку та бою вантажу, що було зафіксовано у відповідному акті перевірки отриманої продукції № 84 від 10 квітня 2020 року, який  був підписаний членами комісії без зауважень.
Відділом забезпечення якості продукції ПрАТ «Волиньхолдинг» було проведено додаткові дослідження та перевірку зовнішнього вигляду та цілісності споживчих та транспортних упаковок пошкодженої під час перевезення продукції, за результатами чого було прийнято рішення про те, що вказана продукція зазнала порушення оригінального пакування, непридатна для реалізації та підлягає утилізації, на підтвердження чого надано форму протоколу додаткових досліджень готової продукції № ДД 18/1.20 від 22 квітня 2020 року та витяг з інструкції від 22 квітня 2020 року.
Як зазначає позивач, з метою утилізації продукції, яка була пошкоджена у дорожньо-транспортній пригоді 08 квітня 2020 року та яка була визнана непридатною для реалізації, ТОВ “Нестле Україна” звернулося до спеціалізованої організації - ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп”.
Листом № 18/06/2020/1 від 18 червня 2020 року позивач повідомив відповідача про дату та місце утилізації пошкодженої продукції, а саме повідомив, що процес утилізації вантажу запланований на 22 червня 2020 року (планований час 9:00 год. – 18:00 год.), адреса за якою відбуватиметься утилізація – м.Харків, вул.Єнакієвська, 12-А. 
Вартість послуг, сплачених ТОВ “Нестле Україна” за утилізацію пошкодженої продукції складає 73 615,26 грн, на підтвердження чого надано рахунок на оплату № 376 від 30 червня 2020 року, акт надання послуг № 384 від 30 червня 2020 року, акт № 1 переробки-зміни фізичних властивостей продукції з метою підготовки її до подальшої утилізації від 26 червня 2020 року, меморіальний ордер № 0002550170 від 02 вересня 2020 року про перерахування ТОВ «Нестле Україна» ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп” 73 615,26 грн за утилізацію продукції, акт 384, 30/06/2020, ПДВ. 
Листом від 27.04.2020 за №55 ТОВ “Нестле Україна” звернулось до ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” з претензією № 55 про відшкодування вартості вантажу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року на суму 686 418,36 грн. 
ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” було розглянуто, визнано обґрунтованими та задоволено в повному обсязі претензійні вимоги ТОВ “Нестле Україна” на суму 686 418,36 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 662 від 27 липня 2020 року на суму 100   000,00 грн, № 663 від 27 липня 2020 року на суму 128   806,60 грн, № 894 від 28 серпня 2020 року на суму 228   805,64 грн, № 10233 від 28 серпня 2020 року на суму 228   806,12 грн.
Крім того, ТОВ “Нестле Україна” звернулось до ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” з претензією № 90 від 07 серпня 2020 року про відшкодування вартості послуг з утилізації вантажу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року, на суму 73 615,26 грн. 
Товариством з обмеженою відповідальністю “Дженерал Транс Альянс Логістик” було розглянуто, визнано обґрунтованими та задоволено в повному обсязі претензійні вимоги ТОВ “Нестле Україна” на суму 73615,26 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 11024 від 23 жовтня 2020 року на суму 73   615,26 грн.
Листами №29.04.2020/7 від 29 квітня 2020 року позивачем було направлено відповідачу претензію (претензію у новій редакції) про відшкодування вартості вантажу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року на суму 686 418,36 грн. 
Крім того, позивачем було направлено до відповідачу претензію № 08/09/2020/1 від 08 вересня 2020 року про відшкодування вартості утилізації вантажу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року, на суму 73615,26 грн. 
Як зазначає позивач, направлені позивачем  претензії, залишились без відповідного реагування з боку відповідача.
24.11.2020 ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” звернулось до ТОВ «Судова незалежна експертиза України» з заявою, в якій просило провести експертне товарознавче дослідження та надати відповідь на наступне питання: «Який розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок пошкодження продукції згідно видаткових накладних № 1241103935 від 08 квітня 2020 року, № 1241103936 від 08 квітня 2020 року, № 1241103937 від 08 квітня 2020 року, в загальній кількості 38   046 шт., що сталося при ДТП 08.04.2020?». Дослідження просило провести на підставі наданих позивачем документів без огляду та визначення якісних характеристик продукції, оскільки вона була утилізована.
Згідно висновку № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року за підписом судового експерта Цепи Юлії Володимирівни (свідоцтво № 1174 від 31 жовтня 2007 року, видане на підставі рішення Нейтральної експертної-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження продукції згідно видаткових накладних №1241103935 від 08 квітня 2020 року, №1241103936 від 08 квітня 2020 року, №1241103937 від 08 квітня 2020 року в загальній кількості 38046 шт., що сталось при дорожньо-транспортній пригоді 08 квітня 2020 року, становить 760 033,62 грн. 
Враховуючи відшкодування позивачем збитків ТОВ "Нестле Україна", ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ «Престиж АВ» про відшкодування суми збитків в розмірі 760 033,62 грн та суми витрат, пов`язаних з проведенням експертного товарознавчого дослідження в розмірі 20 000,00 грн.  
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до висновку про їх задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Між сторонами виникли правовідносини у сфері виконання транспортних послуг на підставі укладеного ними договору про надання транспортних послуг №28/11/2019-1 від 28.11.2019.
Статтею 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються   Цивільним кодексом України,   Господарським кодексом України, законами України   "Про транспорт",   "Про зовнішньоекономічну діяльність",   "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.929 ЦК України).
Статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до ст. 924 ЦК України    перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 224 ГК України   визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Відповідно до ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.
Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Виходячи з наведеного та в силу   ст. 74 ГПК України, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.
Фактично сума заявлена позивачем до стягнення є сумою відшкодування вартості вантажу, який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 08.04.2020 на суму 686418,36 грн та 73625,26 грн вартості утилізації товару, перерахованою позивачем ТОВ “Нестле Україна”.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Частиною 1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В обґрунтування спричинення збитків позивач посилається на те, що під час перевезення вантажу автомобілем марки “RENAULT” реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки “SCHMITZ” реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням працівника відповідача - водія ОСОБА_1 ,  сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було частково пошкоджено вантаж наданий для перевезення. Згідно постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 01 жовтня 2020 року вина водія ОСОБА_1 у вчиненні дорожнього-транспортної пригоди 08 квітня 2020 року доведена. Вантажовідправником - ТОВ “Нестле Україна” було надано розпорядження щодо недоцільності подальшої доставки вантажу вантажоодержувачу та про необхідність повернення вантажу до пункту навантаження за адресою: АДРЕСА_1 . 10 квітня 2020 року ТОВ “Нестле Україна” прийняло вантаж, який було повернуто перевізником - ТОВ “Престиж АВ”.
Як вказує позивач, з метою фіксації факту приймання пошкодженого вантажу ТОВ “Нестле Україна” було організовано комісію у складі представників вантажоодержувача та водія ОСОБА_1 , якою здійснено приймання вантажу способом перерахунку місць, під час якого виявлено факт браку та бою вантажу, що було зафіксовано у відповідному акті перевірки отриманої продукції № 84 від 10 квітня 2020 року. Решту продукції відправлено для додаткових досліджень. Протоколом додаткових досліджень готової продукції №ДД 18/1.20 від 22 квітня 2020 року оформлено рішення про те, що вся продукція (38   046 шт.) зазнала порушення оригінального пакування, непридатна для реалізації та підлягає утилізації. 
Умовами п.6.4 договору про надання транспортних послуг № 28/11/2019-1 від 28.11.2019 передбачено, що кількість та розміри втраченого або зіпсованого чи пошкодженого вантажу визначається на підставі записів в товарно-транспортних накладних та/або складеного у пункті розвантаження у довільній формі акту щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу.
Відповідно до п.6.6 договору № 28/11/2019-1 у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого виконавцем до перевезення, сума матеріальних збитків визначається на підставі інформації, наданої вантажовідправником та або вантажоотримувачем, яка має бути належним чином документально підтверджена.
Тобто, умовами договору визначено, що акт щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу складається у пункті розвантаження на підставі інформації, наданої вантажовідправником та або вантажоотримувачем,
Однак, зі змісту акту перевірки отриманої продукції №84 від 10 квітня 2020 року вбачається, що акт було складено у місці завантаження товару. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що бланк акту перевірки отриманої продукції передбачає заповнення відповідних граф та рядків, з яких можливо б було встановити інформацію щодо отриманої продукції.
Так, з акту вбачається, що комісією було забраковано продукцію у кількості 26   976 одиниць; кількість забракованої продукції проводилась шляхом «перерахунком місць» (п.9 акту). Проте, акт не містить інформації щодо характеру пошкодження продукції, а також в ньому не зазначено, наскільки вона пошкоджена та чи придатна до реалізації, як того вимагає п.12 цього акту. В п.12 акта зазначено, що виявлено не тільки «бій» продукції, але й «брак» продукції, при цьому в п.8 акту вказано лише обсяги бракованої продукції. Отже, акт не містить інформації про кількість продукції, щодо якої виявлено її бій. Акт містить лише інформацію, встановлену шляхом «перерахунку місць», а відтак свідчить лише про пошкодження «ящиків» чи палет з продукцією, а не про дійсну кількість пошкоджених одиниць продукції.
Щодо форми протоколу додаткових досліджень готової продукції №ДД 18/1.20 від 22 квітня 2020 року, складеного ПрАТ “Волиньхолдінг”,  суд апеляційної інстанції зазначає, що в протоколі не надано оцінки кожного окремого ящика чи упаковки з товаром, не наведено яким методом проводились дослідження, а із порушень, які зумовлюють необхідність утилізації товару, вказано лише, що продукція зазнала порушення оригінального пакування, не придатна для реалізації та підлягає утилізації, що суперечить акту перевірки отриманої продукції від 10.04.2020, яким було встановлено часткове пошкодження продукції, тому не може бути доказом необхідності утилізації всього товару.
Крім того, колегія суддів зазначає, що додаткові дослідження пошкодженого товару проводились працівниками ПрАТ «Волиньхолдинг», яке, згідно пояснень позивача, є оператором складу готової продукції та сировини - дистрибуційного центру “Смолигів” та ПрАТ “Волиньхолдінг”,  та так само як і ТОВ “Нестле Україна” входять до однієї міжнародної групи компаній “Nestlе S.A.”, тобто пов`язаної з власником товару особи, тому є зацікавленою особою у даних правовідносинах. Та крім того, доказів того, що дане товариство має право на проведення таких досліджень до матеріалів справи не надано. 
Також на підтвердження розміру матеріальної шкоди у сумі 760   033,62 грн, яку було завдано відповідачем пошкодженням вантажу в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року, позивачем надано висновок № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року за підписом судового експерта Цепи Юлії Володимирівни. 
Відповідно до частин 1-3 ст.98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з ч.7 ст.98 ГПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Частинами 1, 5 ст.101 ГПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Натомість, як вірно зазначено судом першої інстанції, висновок № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року не є висновком експерта в розумінні ст. 98, 101 ГПК України, оскільки в ньому відсутнє застереження, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч.7 ст. 98 ГПК України) та не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду (ч. 5 ст. 101 ГПК України), в зв`язку з чим правомірно не брався судом до уваги під час судового розгляду, що і стало підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про покладення на відповідача витрат на проведення  експертного товарознавчого дослідження в розмірі 20 000,00 грн.
За таких обставин, посилання відповідача та третьої особи в апеляційних скаргах на те, що суд поклав в основу оскаржуваного рішення висновок експертного товарознавчого дослідження № ЕD-1725-6-1670.20, є необґрунтованими.
Крім того, надаючи оцінку даному доказу, колегія суддів зазначає, що на вирішення товарознавчого дослідження було поставлено питання: «Який розмір матеріальної шкоди завдано внаслідок пошкодження продукції згідно видаткових накладних № 1241103935 від 08.04.2020, № 1241103936 від 08.04.2020, № 1241103937 від 08.04.2020 в загальній кількості 38   046 шт., що сталось при ДТП 08.04.2020?».
Товарознавча експертиза – це дослідження товарів з метою визначення їх якості, а також їх відповідності існуючим стандартам. Товарознавча експертиза проводиться як з ініціативи покупця, так і за бажанням виробника або продавця, який бажає переконатися у відповідній якості продукції. Крім порушень, допущених при виробництві товару і оцінки якості продукції, товарознавча експертиза встановлює наявність в досліджуваних об`єктах речовин, шкідливих для здоров`я людини або для навколишнього середовища.
Зі змісту висновку № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року вбачається, що одним з основних етапів експертного товарознавчого дослідження є огляд пошкоджених об`єктів експертизи, в процесі якого, за допомогою безпосереднього сприйняття зовнішніх ознак і стану наданих для дослідження об`єктів на основі органолептичного методу, встановлюється перелік пошкодженого майна та дефекти, які могли виникнути у результаті потрапляння авто, на якому здійснювалося перевезення продукції, в ДТП. Проте, як вбачається з наданих документів, вся досліджувана продукція була утилізована.
Тобто, експертне товарознавче дослідження, оформлене висновком № ED-1725-6-1670.20 від 29 грудня 2020 року, було зроблено на підставі наданих позивачем документів без огляду товару та визначення якісних характеристик продукції, оскільки вона була утилізована. 
Колегія суддів зазначає, що результати дослідження, наведені у цьому висновку, є математичним розрахунком шкоди відповідно до інформації з наданих позивачем видаткових накладних з урахуванням ПДВ та документів на утилізацію продукції, та не потребують спеціальних знань.
Відповідачем в обґрунтування заявлених заперечень до матеріалів справи надано експертний висновок № В-608 від 22.05.2020, складений за замовленням ПрАТ «Страхова компанія «Перша». Завданням експертизи була перевірка якості соусів майонезних в асортименті зовнішнім оглядом. Зі змісту висновку вбачається, що експерту в складському приміщенні на території ДЦ «Смолигів» за адресою: Волинська обл., Луцький р-н., с.Смолигів, вул.Лісова, 3 в присутності начальника відділу ПрАТ «Страхова компанія «Перша» - Корбута В.Р., а також в присутності директора ТОВ “Дженерал Транс Альянс Логістик” Ткачука М.П. та начальника ДЦ – Губарик Л, пред`явлено 42 транспортних пакети, у тому числі: 39 транспортних пакетів кожен з яких сформований з картонних ящиків, обтягнутих прозорою стретч-плівкою, встановлених різною висотою навантаження на дерев`яний піддон та 3 транспортних пакета, кожен з яких сформований з дерев`яного піддону, на якому знаходяться залишки картонних ящиків та пошкоджені упаковки з соусами майонезними, які обгорнуті плівкою чорного кольору та обтягнуті прозорою стретч-плівкою. При зовнішньому огляді ящиків встановлено: 31080 упаковок без дефектів зовнішнього вигляду; 6054 шт. деформовані, без порушення герметичності; 912 упаковок деформовані, забруднені, з порушенням герметичності, з залишками вмісту.
Колегія суддів зазначає, що експертний висновок № В-608 від 22.05.2020 не є висновком експерта в розумінні ст. 98, 101 ГПК України, оскільки в ньому відсутнє застереження, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч.7 ст. 98 ГПК України) та не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду (ч. 5 ст. 101 ГПК України). Тому суд розглядає даний висновок як письмовий доказ.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок № В-608 від 22.05.2020 не може бути доказом спричинення збитків у визначеному розмірі, оскільки завданням експертизи була перевірка якості соусів майонезних в асортименті зовнішнім оглядом, а не визначення вартості пошкодженої продукції не придатної для подальшого використання. 
Висновки експерта про наявну кількість ящиків з дефектами та часткову деформацію, без порушення герметичності не дають підстав для беззаперечних висновків про неможливість його переробки або з урахуванням характеру деформації – реалізації за заниженими цінами.
Крім того, позивач заперечує факт присутності його працівників при огляді товару за участі експерта Камешко Л.А., про що свідчить відсутність підпису позивача у вказаному висновку.
Колегія суддів зазначає, що позивач просить стягнути 760   033,62 грн збитків, з яких: 686418,36 грн - вартість пошкодженого майна, 73615,26 грн -вартість послуги з утилізації продукції.
На підтвердження вартості товару на загальну суму 686 418,36 грн позивачем до матеріалів справи надано видаткові накладні: № 1241103935 від 08 квітня 2020 року, № 1241103936 від 08 квітня 2020 року, № 1241103937 від 08 квітня 2020 року.
З наведених накладних вбачається, що до вартості товару включено 20% ПДВ.
Так, у видатковій накладній № 1241103935 від 08 квітня 2020 року на суму 154   224,50 грн розмір ПДВ складає 25   704,08 грн, у видатковій накладній № 1241103936 від 08 квітня 2020 року на суму 86   738,50 грн розмір ПДВ складає 14   456,42 грн, у видатковій накладній № 1241103937 від 08 квітня 2020 року на суму 445   455,36 грн розмір ПДВ складає 74   242,56 грн.
Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до   статті 186   цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Оскільки поставка товару так і не відбулась, а пошкодження товару в результаті ДТП не є операцією, яка оподатковується ПДВ в розумінні чинного законодавства, позивачем неправомірно включено ПДВ під час визначення розміру збитків внаслідок пошкодження товару. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру збитків, завданих відповідачем внаслідок пошкодження вантажу в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 08 квітня 2020 року у розмірі 686   418,36 грн.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 73 615,26 грн  вартості послуг з утилізації вантажу, колегія суддів зазначає наступне.
Позивачем до матеріалів справи надано: рахунок на оплату №376 від 30.06.2020 на суму 73   615,26 грн, акт надання послуг №384 від 30.06.2020, акт №1 переробки-зміни фізичних властивостей продукції – з метою підготовки її до подальшої утилізації від 26.06.2020, меморіальний ордер №0002550170 від 02.09.2020 на суму 73615,26 грн.
Зі змісту акту надання послуг №384 від 30.06.2020 вбачається, що виконавцем (ТОВ «ТСК Рисайклинг Групп»)  за замовленням ТОВ «Нестле Україна» були виконані (надані) послуги з утилізації продукції відповідно до акта приймання-передачі №37FG від 20.06.2020 та акту №1 переробки-зміни фізичних властивостей продукції – з метою підготовки її до подальшої утилізації від 26.06.2020. 
При цьому, акта приймання-передачі №37FG від 20.06.2020 до матеріалів справи не надано.
З акту №384 від 30.06.2020 не вбачається, що ТОВ «ТСК Рисайклинг Групп» було утилізовано саме той товар, який перевозився відповідачем за накладними № 1241103935 від 08.04.2020, № 12411003936 від 08.04.2020, № 1241103937 від 08.04.2020. Та, крім того, дані докази суперечать листу № 18/06/2020/1 від 18 червня 2020 року, яким позивач повідомив відповідача про те, що процес утилізації вантажу запланований на 22 червня 2020 року (планований час 9:00 год. – 18:00 год.). 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для стягнення з відповідача 73 615,26 грн вартості послуг з утилізації вантажу.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі викладеного  висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ "Дженерал Транс Альянс Логістик" щодо стягнення з ТОВ "Престиж АВ" збитків в розмірі 760033,62 грн є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, є неправомірним. 
Стосовно посилання відповідача на те, що ТОВ «Престиж АВ» несе відповідальність за пошкодження вантажу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.04.2020 в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.7.10 договору добровільного страхування відповідальності перевізника наземним транспортом (ТТН) №12-02.21.19.00007 від 26.09.2019, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Перша», страховиком, та ТОВ «Престиж АВ», страхувальником, страховик сплачує страхове відшкодування страхувальнику після сплати страховиком суми збитку в повному обсязі згідно претензії (позову).
Тобто, положення договору страхування не передбачають обов`язку третьої особи сплачувати страхове відшкодування на користь третіх осіб та вимагають попередньої компенсації останньому суми збитків самим відповідачем .
Вказане свідчить про відсутність правових підстав для безпосереднього звернення позивача до третьої особи із вимогами про відшкодування збитків за договором про надання транспортних послуг №28/11/2019-1 від 28.11.2019.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ТОВ "Престиж АВ" та ПрАТ "Страхова компанія "Перша" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 в оскаржуваній частині слід скасувати, як таке, що прийнято при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Щодо стягнення  витрат на правничу допомогу в розмірі 138294,68 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, після прийняття рішення у справі, 15.06.2021 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі (вх. № 14119), в якій третя особа просить суд здійснити розподіл понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 138 294,68 грн.
Відповідно до   статті 123 Господарського процесуального кодексу України   (надалі   ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої   статті 2 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої   статті 126 ГПК України   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма   статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя   статті 126 цього Кодексу).
За змістом   статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"   договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Виходячи з аналізу положень   статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
За змістом частини четвертої   статті 126 ГПК України   розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята   статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини п`ятої   статті 129 ГПК України   під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої   статті 126 ГПК України   можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях   статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у   статті 43 Конституції України.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Як свідчать матеріали справи, 09.04.2021 ПрАТ «Страхова компанія «Перша» до суду було надано пояснення (вх.№8087), в яких третя особа, навела попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та вказала, що остаточний розмір витрат третьої особи на правничу допомогу за представництво у цій справі під час її розгляду судом першої інстанції буде визначатися після завершення розгляду справи господарським судом першої інстанції, з огляду на обсяг робіт, виконаних на той момент адвокатським об`єднанням. Проте, цей розмір в будь-якому розмірі не перевищить еквівалент 4000,00 дол.США в гривнях за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку до оплати.
Після прийняття рішення у справі, 15.06.2021 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі (вх. № 14119), в якій третя особа просила суд здійснити розподіл понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 138 294,68 грн.
Позивач в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не було досліджено, а третьою особою не було доведено, що вона не могла передбачити судові витрати у більшому розмірі, ніж нею було заявлено на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку у розмірі 4000,00 дол.США.
Пунктом 3 ст.124 ГПК України унормовано, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.6 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
В обґрунтування збільшення суми судових витрат третя особа посилається на те, що попередній розрахунок витрат на правничу допомогу ґрунтувався на положеннях додаткової угоди №4 до договору на правничу допомогу, якою передбачалося обмеження адвокатського гонорару за представництво в суді першої інстанції на рівні еквіваленту 4 000,00 доларів  США. Така сума гонорару була розрахована з тих підстав, що в практиці адвокатів третьої особи їх участь у судових засіданнях, які проводяться судами в інших містах України, здебільшого здійснюється в режимі відеоконференції.          Перше судове засідання у цій справі, у якому третю особу представляли адвокати АО «Юридична фірма «Антіка», 28.04.2021  відбулося в режимі відеоконференції (у підготовчому засіданні 02 березня 2021 року адвокати АО «Юридична фірма «Антіка» участі не брали, оскільки ця справа була їм передана лише 05.04.2021).  Водночас, після вказаного засідання адвокатів третьої особи було повідомлено про те, що в подальшому технічна можливість проведення відеоконференцій буде відсутня. У зв`язку з необхідністю відряджень адвокатів до м. Харкова для участі у судових засіданнях, третя особа та АО «Юридична фірма «Антіка» дійшли згоди щодо зміни умов визначення гонорару для забезпечення співмірності витрат, розуміючи, що подальше представництво третьої особи вимагатиме декількох відряджень, сторони договору про правничу допомогу відокремили витрати на відрядження від основного гонорару, причому межу основного гонорару зменшили з еквіваленту 4 000,00 доларів США до еквіваленту 3 000,00 доларів США. В зв`язку з чим необхідність у зміні умов формування гонорару виникла після подання третьою особою першої заяви по суті справи, тому під час надання попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу третя особа повинна була ґрунтуватися на відповідних положеннях договору про правничу допомогу і не могла передбачити перевищення цих витрат.
Наведені обставини підтверджуються відповідними доказами у справі.
За таких обставин посилання апелянта на те, що третьою особою не було доведено, що вона не могла передбачити судові витрати у більшому розмірі, ніж нею було заявлено на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку у розмірі 4000,00 дол.США, є необґрунтованими.
На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, позивач надав копію: договору про надання правничої допомоги№ 2020/4 від 23.01.2020, додаткової угоди № 4 від 05.04.2021 до договору про надання правничої допомоги № 2020/4 від 23.01.2020; додаткової угоди № 4-1 від 11.05.2021 до договору про надання правничої допомоги № 2020/4 від 23.01.2020, звіту про надання послуг (виконану роботу) №АО2021-15 від 11.06.2021, посадочних документів, платіжного доручення №126 від 31.05.2021 на суму 995,00 грн, платіжного доручення №118 від 11.05.2021 на суму 1000,00 грн, платіжного доручення №117 від 11.05.2021 на суму 1430,00 грн, платіжного доручення №127 від 31.05.2021 на суму 872,00 грн, платіжного доручення №131 від 08.06.2021 на суму 885,04 грн, рахунку №АО2021-15 від 11.06.2021 на суму 138294,68 грн, платіжного доручення №1783 від 14.06.2021 на суму 138294,68 грн, ордеру на надання правничої (правової допомоги) серія АІ №1103308 від 06.04.2021, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Войцеховського М.Ю. 
Як свідчать матеріали справи, 23.01.2020 між між ПрАТ "Страхова компанія "Перша", клієнтом та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Антіка" укладено договір про надання правничої допомоги, згідно з яким адвокатське об`єднання зобов`язалось надати правничу (правову) допомогу за завданням клієнта на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Відповідно до п.5.1 договору клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду за надання правничої допомоги (гонорар). Розмір гонорару, порядок його обчислення та сплати визначається у додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємною частиною. 
Згідно з п.5.3 договору будь-які витрати, збори, податки, інші обов`язкові платежі, поштові, кур`єрські та інші витрати, понесені адвокатським об`єднанням для виконання завдань (запитів, доручень) клієнта, оплачуються клієнтом окремо від гонорару.
Пунктом 5.5 договору передбачено, що після надання правничої допомоги та її сплати сторони складають двосторонній акт прийому-передачі в двох екземплярах, по одному для кожної сторони.
За змістом п.8.1 договору даний договір діє з моменту його підписання.
Сторони погодились, що цей договір укладений на необмежений строк (п.8.2 договору).
05.04.2021 між сторонами підписано додаткову угоду №4 згідно з якою клієнт доручає адвокатському об`єднанню надати клієнту правничу допомогу пов`язану з розглядом судами господарської справи №922/377/21. 
Відповідно до п.1 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 вартість послуг (гонорар) адвокатського об`єднання за цією додатковою угодою визначається на основі фактично витраченого часу адвокатського об`єднання на надання правничої допомоги клієнту, виходячи з погодинної ставки, наведеної в п.3 цієї додаткової угоди, з урахуванням обмежень розміру гонорару згідно пунктів 4-6 цієї додаткової угоди.
Згідно з п.3 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 за кожну годину, витрачену адвокатами адвокатського об`єднання на надання правничої допомоги клієнту, сторони встановлюють ставку гонорару на рівні еквіваленту 150 доларів США в гривнях за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку до оплати.
Пунктом 3 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу, надану згідно цієї додаткової угоди під час розгляду справи судом першої інстанції, не може перевищувати еквівалент 4 000,00 (чотирьох тисяч) доларів США в гривнях за курсом НБУ на момент пред`явлення рахунку до оплати.
Відповідно до п.8 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 у випадку, якщо надання правничої допомоги клієнту за цією додатковою угодою буде пов`язано з необхідністю відрядження співробітників адвокатського об`єднання за межі міста Києва, вартість послуг адвокатського об`єднання у відповідний день буде визначатись на підставі фактично витраченого часу на виконання доручення клієнта, але не менше 4 (чотирьох) годин на день за весь період такого відрядження. Клієнт компенсує витрати на відрядження адвокатського об`єднання (добові, транспорт, проживання тощо) в розмірі, узгодженому сторонами. Розмір витрат на відрядження не може бути меншим, ніж передбачено законодавством України.
11.05.2021 між сторонами підписано додаткову угоду №4-1, відповідно до якої сторони домовились викласти пункти 2-5 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 в іншій редакції.
Так, зокрема п.4 додаткової угоди №4 від 05.04.2021 викладено в наступній редакції: Розмір гонорару адвокатського об`єднання за правничу допомогу, надану згідно цієї додаткової угоди під час розгляду справи судом першої інстанції, складається із гонорару за правничу допомогу, надану у день відрядження, який розраховується згідно з п.8 цієї додаткової угоди, та гонорару за іншу правничу допомогу, розмір якого не може перевищувати еквівалент 3 000,00 (трьох тисяч) доларів США в гривнях за курсом НБУ на момент пред ’явлення рахунку до оплати.
Зі звіту №АО2021-15 від 11.06.2021 вбачається, що за період з 05.04.2021 по 11.06.2021 третій особі була надана професійна правнича допомога, детальний опис якої наведено у звіті, загальною тривалістю 32,75 год., з яких: 12 год. - правнича допомога, надана у відрядженні, 20,75 год. - інша правнича допомога.
Зазначені у звіті послуги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.
Станом на 11.06.2021 курс НБУ становить: 1,00 долар США = 27,1068 грн.
З урахуванням п.8 додаткової угоди №4 від 05.04.2021, вартість послуг адвокатського об`єднання надану у відрядженні складає 48 792,24 грн (12 год.*150 дол.США*27,1068 грн). 
Гонорар за іншу правничу допомогу, не пов`язану з відрядженням, незважаючи на фактичний обсяг наданих послуг тривалістю 20,75 год. на загальну суму 3112,50 дол. США, становить 81320,40 грн, оскільки правомірно був розрахований третьою особою виходячи із договірних обмежень, передбачених у п.4 додаткової угоди (3000,00 Дол. США* 27,1068 грн).
Крім того, третьою особою нараховані витрати на відрядження (добові, транспорт, проживання) на суму 8182,04 грн.
Так, матеріалами справи підтверджується, що представник третьої особи був присутнім у судовому засіданні у Господарському суді Харківської області: 12.05.2021, 02.06.2021 та 09.06.2021.
До матеріалів справи надано посадочні документи на: 
-11.05.2021 у напрямку Київ-Пасажирський –Харків-Пасажирський на суму 632,41 грн та на 12.05.2021 у зворотному напрямку на суму 667,70 грн; 
-01.06.2021 у напрямку Київ-Пасажирський –Харків-Пасажирський на суму 396,43 грн та на 02.06.2021 у зворотному напрямку на суму 396,43 грн;
-09.06.2021 у напрямку Київ-Пасажирський –Харків-Пасажирський на суму 393,20 грн та на 09.06.2021 у зворотному напрямку на суму 393,20 грн.
Загальна вартість квитків складає 2879,37 грн.
На підтвердження оплати ж/д квитків надано: платіжне доручення №117 від 11.05.2021 на суму 1430,00 грн, платіжне доручення №127 від 31.05.2021 на суму 872,00 грн та платіжне доручення №131 від 08.06.2021 на суму 885,04 грн, загальна вартість яких складає 3187,04 грн.
Враховуючи те, що вартість квитків складає 2879,37 грн, суд апеляційної інстанції  вважає дану суму обґрунтованою та правомірною.
На підтвердження вартості проживання третьою особою надано платіжне доручення №126 від 31.05.2021 на суму 995,00 грн за проживання та платіжне доручення №118 від 11.05.2021 на суму 1000,00 грн -готельні послуги.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки представник третьої особи прибув у м.Харків 11.05.2021, а судове засідання було призначено на 12.05.2021, сума у розмірі 1000,00 грн, сплачена згідно платіжного доручення №118 від 11.05.2021 за готельні послуги є обґрунтованою. 
Стосовно плати за проживання у розмірі 995,00 грн, яка була сплачена за платіжним дорученням №126 від 31.05.2021, колегія суддів не приймає даний доказ до уваги, оскільки дата сплати проживання (31.05.2021) не є днем прибуття у м.Харків (01.06.2021) та не є днем судового засідання у Господарському суді Харківської області (02.06.2021). Інших обставин перерахування даної суми заявником не наведено та не підтверджено відповідними доказами, тому сума у розмірі 995,00 грн не підлягає задоволенню.
Розрахунок вартості узгодження добових третьою особою не наведено, в зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірки правильності його нарахування, тому витрати на відрядження (транспорт, проживання)  є обґрунтованими на суму 3879,37 грн.
За таких обставин, загальна сума послуг адвокатського об`єднання, наведена у звіті №АО2021-15 від 11.06.2021, є підтвердженою на суму 133 992,01 грн.
Стосовно посилання позивача на те, що третьою особою не надано акт прийому-передачі наданих послуг, колегія суддів вважає необґрунтованими дані посилання,  з огляду на те, що      третьою особою подано документи, які дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість. 
Так, зі змісту наявного в матеріалах справи звіту №АО2021-15 від 11.06.2021 вбачається, що даний звіт має силу акта приймання-передачі наданої правової допомоги.  Крім того, 14.06.2021 третьою особою на користь адвокатського об`єднання за платіжним доручення №1783 було сплачено 138294,68 грн гонорару за правничу допомогу та компенсації витрат згідно зі звітом №АО2021-15 від 11.06.2021, згідно рахунка №АО2021-15 від 11.06.2021.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №       910/7304/20.
23.06.2021 відповідачем надано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в якому відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір витрат є завищеним.
Позивач у письмових запереченнях від 22.06.2021 за №22/06/2021-1 заперечував проти заяви третьої особи про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що зазначені витрати є завищеними.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста   статті 126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів   статей 123 - 130 ГПК України   та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі   статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої   статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.13 ст.129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Дослідивши надані третьою особою докази, якими підтверджується понесення останньою витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи пропорційність витрат до ціну позову, розумність їх розміру та наявність клопотання позивача та відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу слід зменшити на 50% та задовольнити їх у розмірі 66   996,00 грн, та з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог та того, що третя особа в ході судового розгляду заперечувала проти їх задоволення, покласти їх на позивача.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №922/377/21 слід скасувати. 
Відповідно до п.п. б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України   постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 269, 270, п.2 статті 275, п.2 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" задовольнити.
2.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" задовольнити.
3.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" задовольнити частково.
4.Рішення Господарського суду Харківської області від 09.06.2021 у справі №922/377/21 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" суми збитків в розмірі 760 033,62 грн скасувати. 
5.Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 23.06.2021 у справі №922/377/21 скасувати.
6.Прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
7.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (07700, Київська область, м. Ягодин, вул. Філатова, 112, код ЄДРПОУ 39174532) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"  (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, код ЄДРПОУ 31681672) 66 996,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
8.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (07700, Київська область, м. Ягодин, вул. Філатова, 112, код ЄДРПОУ 39174532) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж АВ" (61052, м. Харків, вул.Ізмайлівська, 11-А, код ЄДРПОУ 39558371) 17   100,76 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
9.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (07700, Київська область, м. Ягодин, вул. Філатова, 112, код ЄДРПОУ 39174532) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"  (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, код ЄДРПОУ 31681672) 17 100,76 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 11.11.2021 

Головуючий суддя                                                                    Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           О.А. Пуль  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель