ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1628/21	
(суддя Хилько Л.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі №340/1628/21 за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних   послуг) Заваллівської селищної ради, третя особа - Заваллівська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),-

                                                         ВСТАНОВИВ: 

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській обалсті 08 квітня 2021 року звернулося до суду з позовом до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради згідно з яким просить застосувати до відповідача заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення роботи (експлуатації) стаціонарного відділення для постійного проживання Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради, що розташоване у будівлі за адресою: Кіровоградська область, Гайворонський район, смт Завалля, вул. Тургенєва, 2, шляхом заборони його використання (експлуатації) центром та опечатування (опломбування) вхідних дверей до вказаного відділення.
Позов обґрунтовано тим, що проведеною перевіркою встановлені порушення у сфері пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, у зв`язку із чим подальша робота закладу із виявленими порушеннями створює реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року позов задоволено частково.
Суд, застосував заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до Територіального центру соціального обслуговування Заваллівської селищної ради у вигляді повного зупинення роботи (експлуатації) стаціонарного відділення для постійного проживання Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради, що розташоване у будівлі за адресою: Кіровоградська область, Гайворонський район, смт. Завалля, вул. Тургенєва, 2, шляхом заборони його використання (експлуатації) Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради до повного усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки. У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовив.
          Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не усунув всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідачем проведено закупівлю засобів індивідуального захисту органів дихання та демонтовано на шляхах евакуації в коридорах стаціонарного відділення будівельні горючі матеріали з вищими показниками пожежої безпеки. Відповідач, при цьому, зазначає про те, що ним вчиняються дії на виконання вимоги щодо обладнання приміщень закладу системами протипожежного захисту, а саме системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», проте її виконання потребує додаткового часу.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що актом перевірки об`єкта Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних   послуг) Заваллівської селищної ради щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки від 05.05.2021 року №41 (далі - акт) встановлено не такі порушення:
- приміщення будівлі для постійного перебування не обладнано системами протипожежного захисту (пожежною сигналізацією (СПС), із застосуванням димових або комбінованих сповіщувачів, а також системи оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей (СО) (це порушення пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні (далі НАПБ А.01.001-2014); пункту 8.1 додатка А таблиці А1, пункту 10 додатка Б таблиці Б1 Державних будівельних норм ДБН В.2.5-56:2014);
- відділення з постійним перебуванням хворих, не здатних самостійно пересуватись, не забезпечено засобами індивідуального захисту органів дихання для саморятування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу (це порушення пункту 3.2 глави 3 розділу VI НАПБ А.01.001-2014; пункту 2 розділу 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України);
- на шляхах евакуації, в коридорах закладу стаціонарного відділення для постійного проживання застосовано горючі будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки (це порушення пункту 2.23 глави 2 розділу III НАПБ А.01.001-2014) (а.с.87-90).           Застосування судом заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації будівлі відповідача у зв`язку з наявністю вищезазначених порушень є предметом спору переданого на вирішення суду. 
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що заходи реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можуть бути застосовані лише на підставі рішення адміністративного суду, прийнятого за результатами розгляду звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на час звернення до суду з позовом залишились не усунутими відповідачем такі порушення: 
1. не забезпечено обладнання приміщень закладу системами протипожежного захисту, а саме системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», чим порушено вимоги пункту 1.2. глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом МВС України від 30.12.2014  № 1417, зареєстрованих в Мін`юсті України 05.03.2015 року за №252/26697, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що не обладнання будівлі відповідача системою пожежної сигналізації та системою керування евакуюванням людей позбавить можливості виявлення загорання, минаючи людський фактор, на його ранній стадії та сповіщення працюючого персоналу і підрозділів оперативно-рятувальної служби про загорання, що в свою чергу призведе до суттєвого збільшення часу розвитку пожежі до її виявлення і може бути наслідком значних матеріальних збитків та загибелі/травмування людей.
Щодо порушення, яке полягає у застосуванні на шляхах евакуації, в коридорах закладу стаціонарного відділення для постійного проживання горючих будівельних матеріалів з вищими показниками пожежної небезпеки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відсутність або не відповідність вогнезахисної обробки конструктивних елементів будівлі або невідповідність стану вогнезахисної обробки, під впливом небезпечних факторів пожежі, призводить до поширення пожежі зі збільшенням продуктів горіння, чадного газу та впливу підвищених температур та їх розповсюдження до шляхів евакуацій що унеможливить евакуацію людей з будівлі.
Щодо порушення пункту 3.2 глави 3 розділу VI НАПБ А.01.001-2014; пункту 2 розділу 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України), яке полягає у не забезпеченні відділення з постійним перебуванням хворих, не здатних самостійно пересуватись, засобами індивідуального захисту органів дихання для саморятування людей під час пожежі з розрахунку на максимальну кількість хворих (стаціонар) та окремо для обслуговуючого персоналу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відсутність засобів індивідуального захисту призведе до ураження органів дихання працюючого персоналу, що може збільшити кількість летальних випадків.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує і на тому, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду судових рішень мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, тобто суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах відносин, які стали спірними на час звернення до суду з таким позовом, а не ті, які склалися в подальшому.  
Оскільки обставини на які посилається відповідач щодо усунення виявлених порушень мали місце після розгляду справи судом першої інстанції, такі обставини не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує відсутність доказів в підтвердження зазначених в апеляційній скарзі обставин щодо усунення відповідачем порушень зазначених у пунктах 2 та 3 розділу «Опис виявлених порушень» акта від 05.05.2021 року №41.           Також, суд апеляційної інстанції приймає до уваги і те, що відповідачем не надано доказів усунення порушення зазначеного у пункті 1 акта щодо обладнання будівлі системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту», не усунення якого становить загрозу життю людей, які перебувають у цих приміщеннях, оскільки у разі виникнення пожежі позбавить можливості виявлення загорання, минаючи людський фактор, на його ранній стадії та сповіщення працюючого персоналу і підрозділів оперативно-рятувальної служби про загорання, що в свою чергу призведе до суттєвого збільшення часу розвитку пожежі до її виявлення і може бути наслідком значних матеріальних збитків та загибелі/травмування людей.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування заходів реагування відносно відповідача до повного усунення порушень.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Заваллівської селищної ради – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі №340/1628/21 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
                     Повне судове рішення складено 30 вересня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко