П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2463/21	

 	        Суддя в суді І інстанції Птичкіна В.В.         Рішення суду І інстанції прийнято у м. Миколаїв         Дата прийняття рішення суду І інстанції 29 червня 2021 року 	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо недонарахування та недоплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 23 грудня 2007 року, з урахуванням базового місяця – січень 2003 року, за період з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року, з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця – січень 2008 року; зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 23 грудня 2007 року, з урахуванням базового місяця – січень 2003 року, за період з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року, з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця – січень 2008 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправною бездіяльність, яка полягає у незастосуванні січня 2008 року як базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року; зобов`язано провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року, ураховуючи січень 2008 року як базовий місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням сторонами у справі подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому сторони просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким вирішити спір відповідно до їх позовних вимог та заперечень до них.
Вимоги апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог, так як період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року, суб`єктом владних повноважень здійснено нарахування індексації грошового забезпечення позивача з порушенням встановленого порядку визначення базового місяця для її нарахування.

При цьому, позивач вважає, що визначення судом базових місяців для нарахування індексації його грошового забезпечення за весь спірний період, сприятиме захисту його порушених прав.
Крім того, позивач вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивачу не виплачено індексацію грошового забезпечення у 2003, 2004, 2005, 2013 роках, а також за січень-квітень 2014 року.
В свою чергу, вимоги апеляційної скарги відповідача обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про зобов`язання здійснити перерахунок індексації позивача за період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року з визначенням конкретного базового місяця.
В даному випадку, відповідач зазначає, що нарахування індексації військовослужбовцям відноситься до його дискреційних повноважень, які не можуть бути перебрані судом.
Крім того, відповідач зазначає про те, що позивачу у відповідному періоді виплачувались інші складові грошового забезпечення, які впливали на визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, що не враховано судом першої інстанції.
Також, відповідач зазначає про відсутність належного фінансування у відповідному періоді для виплати індексації грошового забезпечення позивача.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу суб`єкта владних повноважень у якому зазначено, що судом першої інстанції зроблено законний та обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог та визначено конкретний базовий місяць для перерахунку індексації позивача за відповідний період.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 12 грудня 1996 року, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача (а.с. 12).
Наказом командира Військової частини Національної гвардії України (по стройовій частині) від 25 червня 2019 року № 144 позивача виключено зі списків особового складу частини та знято з всіх видів забезпечення (а. с. 13).
При цьому, бажаючи отримати недоплачені суми індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як в частині спірного періоду позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення в іншому розмірі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно п. 5 Порядку (у первинній редакції), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація  грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.
Згідно п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ N 690 від 17 травня 2006 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного  місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ N 170 від 12 березня 2008 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно п. 5 Порядку (у редакції постановою КМУ № 36 від 29 січня 2014 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції перевіряється правомірність дій Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення військовослужбовців не в повному обсязі, у період з 01 січня 2003 року по 28 лютого 2018 року.
Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно вищевикладеного нормативного регулювання спірних правовідносин вбачається, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.
В даному випадку, позивач, який проходив військову службу, мав право на проведення індексації свого грошового забезпечення у спірному періоді. 
В свою чергу, частково задовольняючи позовні вимоги у даній справі, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що у період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року, позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення з порушенням встановлених вимог законодавства та відповідних підзаконних нормативно-правових актів.
В даному випадку, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначених висновків суду, а також вирішуючи питання про можливість застосування січня 2008 року у якості базового місяця для здійснення розрахунку належної позивачу суми індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, як зазначено вище, з 01 грудня 2015 року змінилась нормативне регулювання спірних правовідносин.
В даному випадку, з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року.
При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).
Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача з 01 грудня 2015 року має здійснюватись наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.
З іншого боку, у зв`язку з підвищенням з березня 2018 року посадового окладу позивача, колегія суддів вважає, що з відповідного місяця змінився базовий місяць для нарахування індексації.
В свою чергу, сторонами у справі не заперечується того, що у період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року, позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення без застосування у якості базового місяця січня 2008 року.
При цьому, колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги відповідача про те, що позивачу у відповідному періоді виплачувались інші складові грошового забезпечення, які впливали на визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, так як для визначення базового місяця має застосуватись місяць у якому відбулось підвищення посадового окладу.
Також, колегія суддів не приймає посилань відповідача на відсутність належного фінансування у відповідному періоді для виплати індексації грошового забезпечення позивача, так як суб`єкт владних повноважень не має права посилатись на відсутність коштів при обґрунтуванні правомірності своєї бездіяльності з виплати військовослужбовцю обов`язкових складових його грошового забезпечення.

Між тим, колегія суддів зазначає, що у межах спірних правовідносинах суд не визначає конкретний розмір індексації на виплату якого мав право позивач, так як індексація позивача ще не перерахована та не виплачена у встановленому порядку, а як наслідок суд позбавлений можливості перевірити правильність майбутніх розрахунків відповідача.
В свою чергу, повноваження щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача є дискреційними повноваженнями військової частини, які на даному етапі спірних правовідносин не можуть бути самостійно реалізовані судом.
Тому, з метою належного захисту прав позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції вважає за необхідне зобов`язати військову частину провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 по 28 лютого 2018 року, ураховуючи січень 2008 року як базовий місяць.

З іншого боку, щодо позовних вимог позивача за період з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2015 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу позовної заяви та апеляційної скарги позивача вбачається, що обґрунтування доводів апеляційної скарги позивача значно відрізняється від його доводів, що містяться в позовній заяві.
В даному випадку, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що йому не виплачено індексацію грошового забезпечення у 2003, 2004, 2005, 2013 роках, а також за січень-квітень 2014 року.
Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не досліджено питання збільшення у відповідному періоді надбавки позивача за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за кваліфікацію, а також не надано належної оцінки нарахованим позивачу сумам премії та надбавки за військове звання.
Між тим, колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі, зокрема, є перевірка бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2003 року по 23 грудня 2007 року, з урахуванням базового місяця – січень 2003 року, за період з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2015 року, з урахуванням базового місяця – січень 2008 року.
Тобто, в позовній заяві позивач просив здійснити перерахунок вже виплачених йому сум індексації із застосуванням інших базових місяців для вірного визначення належних йому сум.
При цьому, доводи позовної заяви зводились виключно до того, що з 01 січня 2003 року набрав чинність ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», яким встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Між тим, згідно ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
В свою чергу, з аналізу позовної заяви вбачається, що вона не містила доводів (підстав позову), які викладено в апеляційній скарзі щодо незгоди з нарахованою у період з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2015 року індексацією через регулярні зміни складових частин грошового забезпечення позивача (окрім окладу) які впливали на розрахунок індексації позивача.
При цьому, колегія суддів зазначає, що з приписів п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення вбачається чіткий механізм визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення.
Проте, у позовній заяві позивача не оскаржувалась кожна конкретна зміна базового місяця при нарахуванні йому індексації грошового забезпечення, з посиланням на порушення приписів п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у відповідному періоді.
Між тим, як зазначено вище, механізм обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, затверджено лише з грудня 2015 року.

Тобто, до грудня 2015 року законодавцем передбачався інший механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, що викладено вище та який не передбачав визначення базового місяця для нарахування індексації місяцем останнього підвищення посадового окладу.
Тому, колегія суддів вважає, що обґрунтування позивача його позовних вимог за період з 01 січня 2003 року по 30 листопада 2015 року базується на невірному застосуванні норм матеріального права, а як наслідок такі позовні вимоги не можуть бути задоволені.
При цьому, колегія суддів позбавлена можливості надавати правову оцінку доводам апеляційної скарги, які не зазначались у позовній заяві у якості підстав для оскарження спірної бездіяльності суб`єкта владних повноважень у даній справі.
В свою чергу, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи, достатніх для скасування рішення суду, не допущено, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.