Справа № 306/1092/20

Закарпатський апеляційний суд

        П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю захисника - адвоката Вердієва І.К.-огли, представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Галабурди І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/999/20 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 27. 10. 2020. 
Цією постановою закрито провадження у справі, щодо:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388262 від 13. 08. 2020, ОСОБА_2 ставилось у вину те, що він 08. 08. 2020 о 07 год. 30 хв. в с. Голубине, Свалявського району, керуючи автомобілем ВМW 520, д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості для руху та не врахував дорожньої обстановки яка склалася, внаслідок чого допустив зіткнення з автобусом ПАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Автомобілі частково пошкоджені.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав про відсутність будь-яких доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, оскільки доведено, що ОСОБА_2 рухався своєю смугою руху, з допустимою на даному відрізку дороги швидкістю, всупереч поясненням потерпілого ОСОБА_5 який вказував на те, що водій ОСОБА_2 на великій швидкості наближався до нього із моменту, коли побачив небезпеку - намагався уникнути зіткнення та скерував автобус вправо ближче до обочини, однак удару уникнути не вдалося. Також судом надано оцінку схемі ДТП та поясненням свідка ОСОБА_6 та встановлено, що найбільш імовірним місцем зіткнення транспортних засобів, оскільки точного місця не встановлено, є місце, на якому залишилися осипи грунту імовірно з бризговика лівого заднього колеса автобуса ПАЗ. Проведеними вимірюваннями встановлено, що центральна частина осипу грунту знаходиться на відстані 3.5 м. від лівої обочини та на відстані 3.5 м. від правої обочини. Таким чином початок осипу грунту з бризговика автобуса ПАЗ знаходиться на смузі руху автомобіля ВМW. На переконання суду, вказане давало підстави вважати, що ліве заднє колесо автобуса ПАЗ в момент контактування (без врахування можливого зміщення автобуса в правий бік) знаходилося на середині проїжджої частини, лівою частиною більше на смузі руху автомобіля ВМW і з огляду на те, що крайня ліва точка колеса автомобіля не являється крайньою лівою точкою корпусу автобуса (за технічними 

-2-

характеристиками, габаритами транспортних засобів), то в момент зіткнення транспортних засобів - крайня ліва точка корпусу автобуса ПАЗ знаходилася на смузі руху автомобіля ВМW. Також, з урахуванням пояснень водія ОСОБА_4 про те, що з моменту виникнення йому небезпеки для руху, останній прийняв міри по скеруванню автобуса вправо, суд дійшов висновку, що правдивість пояснень водія ОСОБА_2 про те, що автобус ПАЗ знаходився на його смузі руху, які узгоджуються з іншими перевіреним судом доказам, зокрема з поясненням свідка ОСОБА_7 та схемою ДТП. Також суд інстанції констатовано про відсутність будь-яких обмеження швидкості руху на вказаній ділянці дороги. 
В апеляційній скарзі, потерпілий ОСОБА_1  просить скасувати постанову судді Свалявського районного суду від 27. 10. 2020   щодо ОСОБА_2  та прийняти нову, якою визнати  ОСОБА_2  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог   вказує  на незаконність та необґрунтованість  постанови  суду,  вважає, що в ході розгляду  справи судом  першої інстанції  не дотримано  норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд попри наявність інших доказів у справі, взяв лише до уваги пояснення ОСОБА_2 , хоча такі суперечать обставинам, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення, даним схеми місця ДТП, яка підписана обома водіями, поясненням водія  ОСОБА_4 . Вважає, що вину  ОСОБА_8  у порушенні п. п. 12.1 Правил дорожнього руху доведено, а висновки суду про те, що ДТП сталася на смузі руху автобуса, з огляду на осипи грунту на дорозі з бризговика, є помилковими, оскільки від удару грунт розсипався в різні боки, утворивши пляму, центр якої знаходиться посередині проїзної частини дороги, де, ймовірніше за все, водій автомобіля «БМВ» в`їхав у праву бокову частину автобуса. Судом залишено поза увагою пояснення свідків - пасажирів автобуса та водія, які дали пояснення з приводу того, що водій  ОСОБА_2  рухався назустріч автобусу на великій швидкості та його автомобілем водило по дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, про те, що водій  ОСОБА_2  не контролював рух автомобіля вказує і відсутність на дорозі гальмівного шляху.   Вважає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи та матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, з яких чітко вбачається наявність вини ОСОБА_2 у порушення п.п.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а відтак, і наявність в діях складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення представника потерпілого - адвоката Галабурди І.І., який підтримав подану апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, пояснення захисника - адвоката Вердієва І.К.-огли, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними в справі й дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

-3-

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, як зазначено в статті 280 КУпАП орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 388262 від 13. 08. 2020, ОСОБА_2 ставилось у вину те, що він 08. 08. 2020 о 07 год. 30 хв. в с. Голубине, Свалявського району, керуючи автомобілем ВМW 520, д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості для руху та не врахував дорожньої обстановки яка склалася, внаслідок чого допустив зіткнення з автобусом ПАЗ д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Автомобілі частково пошкоджені.
З письмових пояснень ОСОБА_2 , а також з пояснень даних ним в судовому засіданні вбачається, що зіткнення відбулося на його смузі руху внаслідок того, що водій автобуса ПАЗ, виїхав на зустрічну смугу руху через недостатність місця для здійснення маневру вправо.
З письмових пояснень ОСОБА_4 , які повністю узгоджуються з поясненнями, наданими ним в суді першої інстанції, вбачається, що він керував транспортним засобом - автобусом ПАЗ, здійснюючи рейс з перевезення пасажирів у напрямку м. Свалява. На підйомі за поворотом на м. Свалява побачив, що на великій швидкості назустріч їхав легковий автомобіль. Встиг сховати "перед" автобуса, як почув удар в ліву частину транспортного засобу та побачив, як перевернувся автомобіль. Також ОСОБА_4 пояснив, що на зустрічну смугу руху не виїжджав при об`їзді особи, що штовхав велосипед. Зіткнення сталося на його смузі руху, що підтверджується наявністю осипів грунту на дорозі з його автобуса.
Як слідує з схеми ДТП - та пояснень свідка ОСОБА_6 найбільш імовірним місцем зіткнення транспортних засобів ( точного місця зіткнення не встановлено) є місце, на якому залишилися осипи грунту імовірно з бризговика лівого заднього колеса автобуса ПАЗ.
Проведеними вимірюваннями встановлено, що центральна частина осипу грунту знаходиться на відстані 3.5 м. від лівої обочини та на відстані 3.5 м. від правої обочини. Таким чином початок осипу грунту з бризговика автобуса ПАЗ знаходиться на смузі руху автомобіля ВМW. Вказане дає підстави вважати, що ліве заднє колесо автобуса ПАЗ в момент контактування (без врахування можливого зміщення автобуса в правий бік) знаходилося на середині проїзної частини лівою частиною більше на смузі руху автомобіля ВМW.
З огляду на те, що крайня ліва точка колеса автомобіля не являється крайньою лівою точкою корпусу автобуса (за технічними характеристиками, габаритами транспортних засобів), то слід зробити висновок, що в момент зіткнення транспортних засобів - крайня ліва точка корпусу автобуса ПАЗ знаходилася на смузі руху автомобіля ВМW.

-4-

З урахуванням пояснень водія ОСОБА_4 про те, що з моменту виникнення йому небезпеки для руху, останній прийняв міри по скеруванню автобуса вправо, суддя доходить висновку, що пояснення водія ОСОБА_2 про те, що автобус ПАЗ знаходився на його смузі руху є правдивими та такими, що відповідають іншим перевіреним судом доказам, узгоджуються з поясненням свідка ОСОБА_7 та схемою ДТП.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість свідка ОСОБА_6 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Більш того, як слідує з пояснень останнього, при складанні схеми ДТП ним до схеми було внесено інформацію щодо місця зіткнення зі слів водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відхиляючи пояснення ОСОБА_4 про те, що на зустрічну смугу для руху він не виїжджав, апеляційний суд бере до уваги дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовані як місце зіткнення автомобілів (позначення 5), так і сліди осипу грунту з бризговика автобуса ПАЗ (позначення 8) та які знаходиться на смузі руху автомобіля ВМW, відповідно, на відстані 2,3 м. від крайнього лівого узбіччя проїзної частини дороги та на відстані 3.5 м. від правого узбіччя. 
Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про дорожні знаки, які були розміщені перед, у місці та після місця зіткнення транспортних засобів, вимоги яких би ОСОБА_2 порушив, в тому числі щодо обмежень швидкості руху транспортних засобів. 
В цілому з наявних у справі доказів неможливо встановити, дії якого з водіїв призвели до настання події ДТП.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не вбачав в діях ОСОБА_2 порушень п. 12.1 ПДР України, а тому прийшов до висновку про відсутність в його діях і складу адміністративного порушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та до висновку про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП в межах даної справи про адміністративне правопорушення.
З зазначеною позицією та висновками місцевого суду, погоджується і суд апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що системний аналіз п. 12.1 Правил дорожнього руху України дає підстави стверджувати про їх недотримання водієм ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці, які лежать в причинному зв`язку з наслідками ДТП, а відтак про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки з наявних у матеріалах справи доказів, неможливо встановити дії котрого з водіїв призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи вищевикладене, неприйнятними є доводи апеляційної скарги про те, що обставини, викладені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при розгляді апеляційної скарги потерпілого не встановлено порушень місцевим судом зазначених норм права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. 

-5-

До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;  акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
При цьому, зі змісту копії протоколу серії ДПР 18 № 388262 від 13. 08. 2020 вбачається, що такий складено щодо  ОСОБА_2  за порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху України, тому посилання представника потерпілого на наявність в діях  ОСОБА_2  порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України є необґрунтованими, оскільки такі порушення йому у провину не ставились. 
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим доводи потерпілого про зворотне позбавлені будь-яких правових обґрунтувань. 
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 статті 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце під час ДТП за участю транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
З огляду на викладене, наведені потерпілим ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи та надані його представником під час апеляційного розгляду справи пояснення не свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, задоволенню не підлягають, а тому, постанова судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.
Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах складеного щодо відповідної особи протоколу, а також те, що як потерпілий ОСОБА_1 , так і його представник - адвокат Галабурда І.І., маючи достатньо часу та можливості самостійно ініціювали проведення тих чи інших судово-технічних експертиз, з наданням експерту доказів (вихідних даних), які ними здобуті, а також доказів, що містяться у справі, цим правом не скористалися і клопотань перед апеляційним судом не ставили.

-6-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 27. 10. 2020, якою  закрито провадження у справі   про притягнення  ОСОБА_2  до адміністративної відповідальності  за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю  в його діях складу адміністративного  правопорушення,-без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: