ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/498/21 Справа № 202/7895/20 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Макарова М.О., Ткаченко І.Ю., 
при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова (Грамс) Ольга Валеріївна, про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування 12/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватного нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою (Грамс) О.В., серія та номер 182, укладеного 22.01.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2  відмовлено.
       Додатковим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500 грн.
       Не погодившись з такими рішеннями суду, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, у задоволенні якої відмовлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року.
       06 жовтня 2021 року представник відповідача адвокат Грицай В.О. звернувся із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених ним у зв”язку з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції.
       В обгрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 23 лютого 2021 року, додаткової угоди до цього договору від 06 вересня 2021 року за надані адвокатом послуги щодо супроводження розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідач сплатив 6000 грн., які підлягають стягненню з позивача у зв”язку з відмовою у задоволенні її апеляційної скарги.
       Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Згідно ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
       Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
       Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
       У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
       Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
       Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
       Відповідно до п.6 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
       Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
       Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
       Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
       За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
       Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       Верховний Суд у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц дійшов висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
       Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2021 року між адвокатом Грицай В.О. та Білим С.І. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.
       Обсяг виконаних робіт за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції за договором визначений сторонами у додатковій угоді № 2 від 06 вересня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 року, згідно з якою загальна сума послуг за надання консультації щодо апеляційного провадження у даній справі, ознайомлення з матеріалами справи, складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні складає 6000 гривень. Дану винагороду було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 06.09.2021 року. (а.с.142)
       Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованими. Заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесену відповідачем у суді апеляційної інстанції, позивачем не надано. 
       З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, ознайомлення з матеріалами справи та участі у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. є співмірними та обгрунтованими.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді, у сумі 6 000 грн.
               Керуючись ст. ст. 259, 270, 367, 374, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

       Заяву  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
       Ухвалити по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетілова (Грамс) Ольга Валеріївна, про визнання договору дарування недійсним додаткове рішення.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у сумі 6 000 (шість тисяч) грн.
       Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.О. Макаров

                                                                               І.Ю. Ткаченко