Справа № 161/13918/20 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1271/21  Категорія: 32 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
02 листопада 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Киці С. І., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника позивача – Богачука Я. О.,
представників відповідачів – Штихалюк Л. П., Усаченка М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв», ОСОБА_1 про стягнення збитків за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року,

                                        В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» (далі – ТОВ «Кріс-Віт Україна») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 квітня 2010 року уклало із відповідачем ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 2,9803 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1345, а також 28 лютого 2011 року договори оренди земельних ділянок: площею 3,0539 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1286; площею 3,6466 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1442, які розташовані у Луцькому районі Волинської області, для здійснення сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років. Договори було належним чином зареєстровано у порядку, передбаченому чинним законодавством України.
Також позивач вказував, що на початку 2016 року із запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень йому стало відомо про укладення між відповідачами ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» (далі – ТОВ «Україна-Баїв») 01 грудня 2015 року нових договорів оренди цих же земельних ділянок. За його позовом рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року, зазначені повторні договори оренди земельних ділянок були визнані недійсними та скасовано державну реєстрацію речових прав оренди ТОВ «Україна-Баїв» за цими договорами.
Крім того позивач зазначав, що у зв`язку із викладеними обставинами він був позбавлений можливості користуватися орендованими ним земельними ділянками та здійснювати свою основну господарську діяльність, як наслідок за 2016-2017 роки він зазнав збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 58 535 грн 33 коп., що підтверджується відповідним висновком судового експерта.
Ураховуючи наведене, позивач ТОВ «Кріс-Віт Україна» просив суд стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «Україна-Баїв», ОСОБА_1 на його користь 58 535 грн 33 коп. завданих збитків та понесені по справі судові витрати. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року позов ТОВ «Кріс-Віт Україна» задоволено.
Стягнуто солідарно з ТОВ «Україна-Баїв» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кріс-Віт Україна» завдані збитки у розмірі 58 535 грн 33 коп.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Україна-Баїв», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кріс-Віт Україна» відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Кріс-Віт Україна», не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що на момент укладення повторних договорів оренди землі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був відсутній відповідний запис про позивача як орендаря цих земельних ділянок, у зв`язку з чим жодних перешкод на укладення нових договорів не було. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не встановив вину кожного з відповідачів, що є обов`язковою підставою для відшкодування шкоди – упущеної вигоди, та визначив розмір відшкодування шкоди, пославшись на неналежний доказ, а саме висновок експерта. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов ТОВ «Кріс-Віт Україна».
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «Кріс-Віт Україна» просив апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Україна-Баїв» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача ТОВ «Україна-Баїв» про призначення судово-економічної експертизи у цій справі відмовлено.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції – скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ТОВ «Кріс-Віт Україна» був позбавлений можливості користуватися орендованими земельними ділянками з вини відповідачів, які неправомірно уклали між собою нові договори оренди земельних ділянок, а тому вважав, що з них у солідарному порядку підлягають стягненню збитки, у формі упущеної вигоди, розмір якої підтверджується висновком судово-економічної експертизи.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2010 року в с. Одеради Луцького району Волинської області між позивачем ТОВ «Кріс-Віт Україна» (орендарем) та відповідачем ОСОБА_1 (орендодавцем) було укладено договір оренди землі № 83, а також 28 лютого 2011 року договори оренди землі №№ 101, 102, відповідно до умов яких орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове, платне користування строком на 10 років земельні ділянки для сільськогосподарського виробництва площею 2,9803 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1345, площею 3,0539 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1286; площею 3,6466 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1442. Вказані договори у встановленому порядку були зареєстровані 21 серпня 2010 року, а також 05 квітня 2011 року у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» та Управлінні Держкомзему у Луцькому районі. Відповідно до пунктів 37-39, 42 та 43 цих договорів їх дія припиняється у разі: закінчення строку, на який їх було укладено; придбання орендарем земельних ділянок у власність; викупу земельних ділянок для суспільних потреб або примусового відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договори припиняються також в інших випадках, передбачених законом. Дія договорів припиняється достроково шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договорами, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованих земельних ділянок, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку не допускається. За невиконання або неналежне виконання договорів сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов цих договорів. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань та обов`язків, передбачених цими договорами. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договорів орендодавцем, а також витрати на судове провадження, якщо таке має місце. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних, доходи які орендар міг би реально отримати в разі неналежного виконання умов договорів, у разі дострокового розірвання договорів через порушення їх умов орендодавцем, останній має відшкодувати орендарю комерційні збитки, які розраховуються на підставі бухгалтерського обліку/розміру родючості ґрунту. Орендар передає ділянки тільки після отримання відшкодування (а.с.10-18, том 1).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2017 року у цивільній справі №161/2206/16-ц, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2018 року, визнано недійсним повторні договори оренди землі №№ 973, 972, 975, укладені 01 грудня 2015 року (щодо земельних ділянок площею 2,9803 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1345, площею 3,0539 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1286; площею 3,6466 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1442, адреса — с. Одеради Луцького р-ну Волинської області), сторонами якого були ОСОБА_1 , як орендодавець, і ТОВ «Україна-Баїв», як орендар, та скасовано державну реєстрацію цих договорів (записи про речове право № 12467297, № 12469000, № 12468366 від 10 грудня 2015 року) (а.с.20-36, 38-50, том 1).
Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 повторно, не розірвавши попередні договори оренди землі, передав ці ж самі земельні ділянки площею 2,9803 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1345, площею 3,0539 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1286, площею 3,6466 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1442 в оренду ТОВ «Україна-Баїв», що стало підставою для визнання недійсними повторних договорів, оскільки земельні ділянки на цей час вже перебували в оренді позивача ТОВ «Кріс-Віт Україна».
З висновку судово-економічної експертизи від 09 жовтня 2020 року, який підготовлений судовим експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Кочетовою І. Ю., слідує, що розмір збитків (упущеної вигоди) ТОВ «Кріс-Віт Україна» за 2017-2018 роки, заподіяних незаконною передачею орендованих товариством земельних ділянок площею 2,9803 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1345, площею 3,0539 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1286, площею 3,6466 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1442, власником яких є ОСОБА_1 , ТОВ «Україна-Баїв», становить у сукупності 58 535 грн 33 коп. (а.с.54 зворот, том 2).
За змістом статей 15, 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.
Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 157 ЗК України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Таким чином, відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.
При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.
Згідно з п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам.
Пунктом 3 зазначеного Порядку визначено, що відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з моменту укладення між відповідачами ОСОБА_1 як орендодавцем і ТОВ «Україна-Баїв» як орендарем нових договорів оренди земельних ділянок та до моменту визнання їх недійсними, первинному орендарю - позивачу ТОВ «Кріс-Віт Україна» було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди. 
Статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Спільною вважається шкода, як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльність двох або більше осіб.
Причинний зв`язок між кожною дією і наслідком повинен бути прямим, а не опосередкованим.
Проте, суд першої інстанції, визначаючи вину відповідачів орендодавця ОСОБА_1 та орендаря ТОВ «Україна-Баїв», дійшов помилкового висновку про їх солідарну відповідальність за завдані позивачу укладенням нових договорів оренди земельних ділянок збитки.
Суд першої інстанції не врахував, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів у солідарному порядку лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. 
Однак, як вбачається з матеріалів справи, реєстрація права ТОВ «Україна-Баїв» на користування спірними земельними ділянками було проведено на підставі договорів оренди землі №№ 973, 972, 975 від 01 грудня 2015 року, укладених відповідачем ОСОБА_1 та товариством. ОСОБА_1 порушуючи умови попередніх договорів оренди землі, укладених з позивачем ТОВ «Кріс-Віт Україна», не припинивши їх дію, повторно уклав договори з новим орендарем ТОВ «Україна-Баїв» на ці ж самі земельні ділянки, чим безпідставно позбавив права позивача на користування орендованими земельними ділянками, тим самим завдав йому збитки у вигляді упущеної вигоди.
За наведених обставин, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про солідарну відповідальність відповідачів ТОВ «Україна-Баїв» та ОСОБА_1 , оскільки він є неправильним, а тому у розглядуваному випадку шкода заподіяна лише винними діями орендодавця спірних земельних ділянок відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підлягає відшкодуванню останнім.
Враховуючи наведене та вимоги п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 58 535 грн 33 коп. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» про стягнення збитків відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про часткове задоволення ТОВ «Кріс-Віт Україна» та стягнення збитків лише з ОСОБА_1 , тому з останнього на користь позивача підлягають до стягнення понесені ТОВ «Кріс-Віт Україна» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн. При цьому, оскільки апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Україна-Баїв» задоволено частково, в позові ТОВ «Кріс-Віт Україна» до ТОВ «Україна-Баїв» відмовлено, тому на користь останнього з позивача підлягають до стягнення понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» збитки у розмірі 58 535 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 33 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» про стягнення збитків відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріс-Віт Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-Баїв» 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: