Номер провадження: 22-ц/813/8009/21 
Номер справи місцевого суду: 522/13116/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.
                        за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 справі в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Науменка А.В. 03 березня 2021 року у м. Одеса, -
встановила:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про зменшення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання (а.с. 2-6).
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів (а.с. 45-49).
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 до суду надано недостовірну інформацію стосовно його роботи та заробітної плати за для того, щоб уникнути сплати аліментів.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с. 162-164).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 192-194).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2020 року до суду першої інстанції надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
21 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 лютого 2021 року.
У судове засідання 03 лютого 2021 року позивач та представник позивача за зустрічним позовом не з`явились, були повідомлені належним чином, що вбачається із розписки про сповіщення наступної дати судового засідання від 21.12.2020 року (а.с. 96)
02 лютого 2021 року до суду надійшла заява представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Є.Ш. про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю у іншому судовому засіданні у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, як представника іншої особи по іншій справі.
У судове засідання 03 березня 2021 року позивач та представник позивача за зустрічним позовом знову не з`явились, був належним чином сповіщений, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 115). 02 березня 2021 року адвокат Гареєв Є.Ш. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю у іншому судовому засіданні у Суворовському районному суді м. Одеси, як представника іншої особи та по іншій справі.
У судове засідання 03 березня 2021 року, з`явився відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 .
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач та представник позивача за зустрічним позовом не з`явились у судові засідання з неповажних причин.
Згідно ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Судом враховано, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживав своїми процесуальними правами.
Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.
Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача не доведена поважність та пріоритет участі у інших судових процесах у судах першої інстанції по іншим справам.
Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.
Вказана правова позиція викладена у справі № 658/1141/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.
Крім того, Верховний суд у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 756/15271/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, вказав, що за змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
З аналізу змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України вбачається, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.
Позивач та представник позивача за зустрічним позовом були належним чином повідомлені про судові засідання від 03 лютого 2021 року, що вбачається із протоколу судового засідання (а.с. 94-95) та з розписки про сповіщення наступної дати судового засідання по справі (а.с. 96), та від 03 березня 2021 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 115).
З огляду на те, що позивач та представник за зустрічним позовом повторно не з`явились у судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, розумний строк розгляду справи сплинув, суд дійшов вірного висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування  немає.  
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 03 грудня 2021 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        О.В. Князюк

                                                       О.М. Таварткіладзе