УХВАЛА 
06 грудня2021 року
м. Київ
справа № 522/18513/17
провадження № 51-5592ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року про повернення апеляційної скарги, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року, 
встановив:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.
На указане рішення місцевого суду потерпіла подала апеляційну скаргу, яку ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року було повернуто.
ОСОБА_4 , не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Крім того, у касаційній скарзі потерпіла порушила питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Вивчивши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла такого.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції Україниоднією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень оскаржувана ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року в апеляційному порядку не переглядалася, оскільки апеляційну скаргу потерпілої на указане судове рішення було повернуто. Таким чином, зазначене рішення місцевого суду не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадження в цій частині має бути відмовлено на зазначеній підставі.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Водночас, до вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження в цій частині, необхідно вирішити клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтованетим, що копію ухвали апеляційного суду вона отримала 28 серпня 2021 року. Крім того, зазначає, що зверталась до канцелярії суду для отримання копії судового рішення, проте їй повідомляли про його направлення поштою.
Дослідивши доводи клопотання та долучені копії судових рішень Суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків передбачено ст. 115 КПК. Згідно з ч. 5    ст. 115 КПК, за загальним правилом, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.
Згідно з ч. 7 ст. 115 КПК при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами – і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Ухвалу Одеського апеляційного суду постановлено 16 липня 2021 року, а тому останнім днем для подання касаційної скарги на зазначене судове рішення було 18 жовтня 2021 року (з урахуванням того, що останній день тримісячного строку, а саме 17 жовтня, припав на вихідний).
Однак потерпіла звернулась із касаційною скаргою лише 26 листопада 2021 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на поштовому конверті та інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за штрихкодом відправлення 6506204388922, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 20 квітня 2017 року № 5–440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Верховний Суд виходить із того, що встановлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Водночас особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПКмістить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, серед іншого й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Та обставина, що копію ухвали Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року потерпіла отримала, як вона зазначає, 28 серпня 2021 року не може слугувати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження з огляду на те, що копію цього судового рішення ОСОБА_4 отримала більш ніж за півтора місяця до закінчення строку на касаційне оскарження. Водночас остання не вказує обставини, які об`єктивно перешкоджали їй подати касаційну скаргу у визначений КПК строк.
Крім того, колегія суддів Верховного Суду враховує, що потерпіла звернулась із касаційною скаргою більш ніж через місяць після закінчення строку на касаційне оскарження, однак також не вказує причин такої затримки.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навела переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску нею строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Ураховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки потерпіла подала її після закінчення строку касаційного оскарження, а з її клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428, п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд 

 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року.
Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 16 липня 2021 року залишити без задоволення та повернути касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3