КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 369/11012/21	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15020/2021	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Дубас Т.В.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
 
16 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Семенюк Т.А
Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
при секретарі - Максюк І.Г., 
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Борщагівської служби у справах дітей Борщагівської сільської ради, Бучанського району, Київської області про встановлення факту батьківства, -
 
В С ТА Н О В И В :
 
У серпні 2021 року позивач звернулась до суду першої інстанції із заявою в якій просила встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 посилаючись на те, що  ОСОБА_3 народився під час її проживання з гр. ОСОБА_2 у цивільному шлюбі. На даний час ОСОБА_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 травня 2021 року.
Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської областівід 13 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Борщагівської служби у справах дітей Борщагівської сільської ради, Бучанського району, Київської області про встановлення факту батьківства.
Роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що пункт 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стосується випадків, коли чоловік, що є біологічним батьком дитини, живий.
Також посилалась на п. 7 вказаної поставнои від 15.05.2006 року №3 та зазначила, що Верховний Суд України визначив, що у разі смерті одного із батьків, факт батьківства (материнства) вирішується в окремому провадженні, а не в загальному позовному.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 та ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно до п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні, 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту наведених вище норм права вбачається, що справи окремого провадження мають такі особливості: заявлені в порядку окремого провадження вимоги є безспірними (відсутній спір про суб`єктивне право); завданням суду є охорона інтересів заявника шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав; в окремому провадженні відсутні сторони із протилежними матеріально-правовими інтересами, а тому принцип змагальності не застосовується.
Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції зазначив, що  заявниця посилається на статті Сімейного кодексу України, які є взаємовиключними (ст. 128 та ст. 130 СК України). 
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 СК України тобто лише матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Наведені норми узгоджуються з приписами п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту батьківства, послалася на  ст. 130 СК України, та просила  встановити факт батьківства  ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Будь-яких вимог щодо визнання батьківства (ст. 128 СК України), ОСОБА_1 не ставила.
Справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст. 130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження.
Свої вимоги  ОСОБА_1  обґрунтовує тим, що помер її чоловік, з яким вона проживала однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі.Встановлення факту батьківства необхідно  ОСОБА_1  для призначення пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, а тому, на її думку, будь-якого спору про право в даному випадку немає.
У кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин, суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.
Проте, як вбачається зі змісту заяви, орган Пенсійного фонду України, який є  заінтересованою особою при вирішенні питання про призначення пенсії, не залучений до участі в справі та своєї позиції щодо заяви ОСОБА_1 не висловив.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує спір про право, проте, будь-яких обґрунтувань щодо наявності спору не навів.
При цьому, саме по собі посилання  ОСОБА_1 в заяві про необхідність встановлення факту батьківства для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, не дає підстав вважати наявним спір про таке право, оскільки, суд першої інстанції не позбавлений можливості з`ясувати дані обставини під час розгляду справи, вирішивши питання щодо кола заінтересованих осіб.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у відкритті провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, - 
                                                      
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 серпня 2021 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлений 18 листопада 2021 року.

Головуючий 

Судді