КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №761/31473/20                                                             головуючий у суді І інстанції: Пономаренко Н.В.
провадження №22-ц/824/12708/2021                                     головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
09 листопада 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста  Києва від 22 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом  Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2020 року адвокат Васильєв Павло Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом  Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вимоги заяви обґрунтувано тим, ОСОБА_1 ознайомилась у приміщенні Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з матеріалами виконавчого провадження №52726399 від 04.10.2016 р. відкритого Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва виданого 22.01.2013 р. справа №2-4950/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
При цьому зазначає, що 19.11.2010 року р. набрало законної сили рішення по справі за яким видано виконавчий лист. Отже, починаючи з 19.11.2010 р. виконавчий лист підлягав до виконання протягом одного тобто до 19.11.2011 р. (включно). 22.11.2013 р. Шевченківський районний суд м. Києва видав виконавчий лист стягувачу, тобто поза строком його пред`явлення. Відтак, станом на момент видачі виконавчий лист вже втратив юридичну силу, оскільки сплив с його пред`явлення до виконання, а тому просить визнати виконавчий лист виданий 22.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва справа №2-4950/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста  Києва від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом  Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 
подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.
Вказує, що 19 листопада 2010 року судове рішення за яким видано виконавчий лист, набрало законної сили, а 23 листопада 2013 року судом першої інстанції видано виконавчий лист стягувачу. ОСОБА_1 вважає, що строк видачі виконавчого листа закінчився, і дії з поновлення не було здійснено зі сторони стягувача відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону, тому виконавчий лист втратив юридичну силу, оскільки його не пред'явлено до виконання в зазначений чинним законодавством строк. Посилається на практику Верховного Суду України у справі №6-711цс15 у посанові вд 20 січня 2016 року.
Крім того, зазначає про те, що відкрите 04 жовтня 2016 року виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого 22.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва є неправомірним, оскільки закінчився строк для пред`явлення виконавчого листа до органу виконавчої служби.
Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника. Однак, в даному випадку у момент видачі виконавчих листів Шевченківським районним судом м. Києві на підставі рішення суду від 05.02.2011р., такі виконавчі листи було видано законно, обов`язок боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перед банком за кредитними договорами існував, а тому, виконавчий лист і наразі має статус такого, що підлягає виконанню. Також, суд зазначив, що закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не є підставою для визнання такими, що не підлягає виконанню, в розумінні ст. 432 ЦПК України. Крім того, відкриття виконавчого провадження №52726399 від 04.10.2016 р. відкритого Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва виданого 22.01.2013 р. справа №2-4950/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 не є підставою для визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню, в розумінні ст. 432 ЦПК України. Таким чином, оскільки судом не встановлено, що виконавчі документи були видані помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , заінтересована особа: Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії). Підставою для виконання суб`єктом державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судового рішення, що набрало законної сили, є його примірник в електронній формі, надісланий суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром судових рішень та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженому Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.
Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.
Встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2010р. по справі №2-4950/10 позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 1395933,95 та судові витрати в розмірі 1820,00, а всього 1397753,95 грн..
На виконання вказаного рішення Шевченківським районним судом м. Києва 05.02.2013 року видані представнику позивача виконавчий лист.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд пршої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки в матеріалах справи немає даних, що вказаний виконавчий лист видано помилково або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Крім того, виконавчий лист видано відповідно до заочного рішення суду, яке набрало законної сили та у строки пред'явлення виконавчого листа до виконання.
 Доводи апеляційної скарги про те, що 19 листопада 2010 року судове рішення за яким видано виконавчий лист набрало законної сили, а 23 листопада 2013 року судом першої інстанції видано виконавчий лист стягувачу. ОСОБА_1 вважає, що строк видачі виконавчого листа закінчився, і дії з поновлення не було здійснено зі сторони стягувача відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону, тому виконавчий лист втратив юридичну силу, оскільки його не пред`явлено до виконання в зазначений чинним законодавством строк, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.
Встановлено, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2010 року набрало законної сили 19 листопада 2010 року.
Строк пред'явлення виконачого листа до виконання - три роки, тобто до 19 листопада 2013 року.
Виконавчий лист видано 22 січня 2013 року.
Відповідно до ст. 21 ЗУ "Про виконавче провадження" (у редакції від 03.08.2010 року) виконавчі документи можуть  бути пред`явлені до виконання в  такі строки: 1)виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; 3)посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох  місяців; 4)постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 5) інші  виконавчі  документи  - протягом року,  якщо інше не встановлено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у  разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення,  а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили; 3) для виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 4) для виконання рішень, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, - з дня винесення відповідної постанови. По інших  виконавчих  документах  строк пред`явлення їх до виконання  встановлюється з наступного дня після їх видачі, якщо інше не встановлено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів  (у справах  про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я,  втратою годувальника тощо)  можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду,  на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчих документів  до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.
Відтак, судом першої інстанції видано виконавчий лист, у строк, який визначено ст. 21 ЗУ "Про виконавче провадження" (у редакції від 03.08.2010 року).
Посилання скаржника у апеляційній скарзі на практику Верховного Суду України у справі №6-711цс15 у посанові вд 20 січня 2016 року, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вказаною постановою розглядалась скарга на дії державного виконавця, а не заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначена скаржником постанова не стосується правовідносин, що виникли на підставі Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 03.08.2010, Закону 2453-VI.
Доводи апеляційної скарги про те, що відкрите 04 жовтня 2016 року виконавче провадження на підставі виконавчого листа виданого 22.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва є неправомірним, оскільки закінчився строк для пред`явлення виконавчого листа до органу виконавчої служби, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки  вказані доводи не є підставою для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а є підставою для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви та вірно застосував положення ст. 432 ЦПК України.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста  Києва від 22 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «10» листопада 2021 року.
                                          
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	Д.Р. Гаращенко      	
 	О.І. Сліпченко