ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2021 року                                                                              Справа № 640/20631/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                                Епель О.В., 
суддів:                                                       Грибан І.О., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року у справі 

за позовом           Державного підприємства «Готель «Козацький» Міністерства 
оборони України

до                     Головного управління ДФС у м. Києві

про                     визнання протиправним і скасування податкового 
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
Державне підприємство «Готель «Козацький» Міністерства оборони України (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 0014064208 від 07.08.2019.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення про результати розгляду скарги, після продовження строку розгляду, прийнято з порушенням його граничного строку розгляду, то скарга Позивача задоволена за її мовчазним визнанням, а ППР є таким, що не створює подальших наслідків, як акт індивідуальної дії, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного ППР.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності нарахування Позивачу спірних податкових зобов`язань.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що висновки суду першої інстанції про порушення Державною податковою службою України строку розгляду скарги на оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованими, оскільки рішенням ДПС від 06.09.2019 №864/6/99-00-08-05-04 строк розгляду скарги продовжено до 20.10.2019, у зв`язку з чим рішення за скаргою Позивача ухвалено у строк, встановлений Законом.
Також Апелянт вказав, що Позивач не виконав свій обов`язок зі сплати ПДФО і в даному випадку наявні достатні правові підстави для накладення на нього штрафних санкцій, які застосовано оскаржуваним ППР.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.
Водночас у відзиві Позивач звертає увагу на те, що аргументи, які Відповідач наводить в апеляційній скарзі, перевірені судом першої інстанції та їм надана належна правова оцінка. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині мотивів, з таких підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,  ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Готель «Козацький», результати якої оформлені актом перевірки від 03.07.2019 (далі - Акт перевірки).
Серед викладених в Акті перевірки порушень, що стосується предмету позову, Позивачем не виконано вимог пп.  168.1.1,  168.1.2,  168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.  171.1 ст. 171 ПК України  щодо несвоєчасної сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в 2016 році на суму 196    479,33 грн.
Керуючись п. 127.1 ст.  127 ПК України  Позивачу направлено ППР № 0014064208 від 07.08.2019, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 56    623,10 грн.
Не погоджуючись зі згаданим ППР, Позивач звернувся зі скаргою від 20.08.2019. Рішенням ДПС від 06.09.2019 строк розгляду скарги продовжено до 20.10.2019 включно.
Рішенням від 21.10.2019 у задоволенні скарги відмовлено, ППР № 0014064208 від 07.08.2019 залишено без змін.
Не погоджуючись із оскаржуваним ППР, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до п.  86.1 ст. 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України)  результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:  дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.  54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України).
Податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства (п.  55.1 ст. 55 ПК України).
Відповідно до п. п. 56.1- 56.3 ст.  56 ПК України  рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту  44.6 статті 44  цього  Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Пунктами  56.8,  56.9 ст. 56 ПК України  передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначено Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим  наказом Міністерства фінансів України № 916 від 21.10.2015  (далі - Порядок № 916).
Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IX Порядку № 916 контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.
За результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.
Відповідно до змісту наведених норм, платник податків має право звернутися із скаргою про перегляд податкового повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня, який зобов`язаний розглянути скаргу у встановлений законом строк, прийняти рішення в межах визначених законом повноважень і надіслати платнику податків відповідне рішення.
Абзацами 2, 3 п.  56.9 ст. 56 ПК України  встановлено, що якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.
За змістом п.  168.1 ст. 168 ПК України  податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в  статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений  статтею 35-1 цього Кодексу.
Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього  Кодексу  під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Як зазначалось, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, зокрема, виходив з того, що Державна податкова служба України порушила строк розгляду скарги на ППР, тому скарга згідно з приписами ПК України вважається задоволеною, відповідно ППР є таким, що не створює правових наслідків.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
З рішення 21.10.2019 №6249/6/99-00-08-05-04 про результати розгляду скарги ДП «Міністерства оборони України» «Готель «Козацький» на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 07.08.2019 №0014064208 вбачається, що Державна податкова служба України розглянула скаргу Позивача від 20.08.2019 №107 (вхідний ДФС №35757/6 від 22.08.2019) на оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Рішенням ДПС від 06.09.2019 №864/6/99-00-08-05-04 строк розгляду скарги продовжено до 20.10.2019 (включно).
У розгляді скарги брали участь представники ДП «Міністерства оборони України» «Готель «Козацький».
Рішення за скаргою Позивача про відмову в її задоволенні та залишення ППР № 0014064208 від 07.08.2019 без змін Державна податкова служба України прийняла 21.10.2019.
З наведеного вбачається, що скарга Позивача надійшла до ДПС 22.08.2019, рішення за скаргою ухвалено, за участю представників Позивача, 21.10.2019, тобто в межах 60 календарних днів, як це передбачено положеннями п. 56.9. ст. 56 ПК України.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок порушення строків розгляду скарги оскаржуване ППР є таким, що не створює правових наслідків, що є самостійною підставою для його скасування, є необґрунтованим, а тому рішення суду в частині цих мотивів підлягає зміні.
Що стосується висновків суду першої інстанції про своєчасну сплату Позивачем ПДФО, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено, що з Акту перевірки вбачається, що його мотивувальна частина не містить інформації стосовно тривалості порушення Позивачем строку сплати самостійно задекларованого ПДФО, проте свідчить про факт такого порушення та суму несплаченого своєчасно податку.
Так, у додатку 1-П до Акту перевірки згадана інформація викладена в таблиці та розпочинається із сальдо станом на 01.04.2016, яке становило 426    093,18 грн.
У квітні 2016 Позивачем нараховано 103    486,86 грн ПДФО та сплачено 259    626,88 грн (30.04.2016), у травні 2016 нараховано 114    510,51 грн, перераховано до бюджету 239    940,13 грн (31.05.2016).
Оскільки у квітні та травні 2016 року Позивачем вчасно сплачувалась сума, яка не була меншою самостійно нарахованої за той самий період, про що не зазначається в Акті перевірки, то контролюючим органом взято до уваги розмір сальдо станом на 01.04.2016.
У той же час, жодних відомостей щодо виникнення такого сальдо Акт перевірки не містить.
Тобто, ГУ ДФС у м. Києві зазначило про наявність узгодженого грошового зобов`язання станом на початок квітня 2016, водночас підстав його виникнення, а також посилань на відповідні документи або джерела податкової інформації, Акт перевірки не містить.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведене свідчить про порушення ГУ ДФС у м. Києві принципу обґрунтованості оскаржуваного ППР, оскільки останнім нарахований штраф за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з ПДФО, яке виникло до періоду, що перевірявся, та фактичні обставини виникнення якого не пояснюються.
Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що допущенна в Акті перевірки описка щодо несвоєчасної сплати в бюджет ПДФО за березень 2016 року не має істотного значення для суті спору, оскільки розрахунок до ППР та додаток № 1-П до Акта перевірки містить правильну інформацію про застосування штрафних санкцій за квітень та травень 2016.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність достатніх і необхідних підстав для задоволення цього позову, але неправильно визначив мотиви, в частині порушення строку розгляду скарги на оскаржуване ППР, не дотримавшись норм матеріального та процесуального права.
За наведеного, доводи апеляційної скарги про необґрунтовані висновки суду першої інстанції в частині порушення Державною податковою службою України строку розгляду скарги на оскаржуване податкове повідомлення-рішення знайшли своє підтвердження.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає з підстав, наведених вище.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі  ст. 6 КАС України  та  ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування.
Отже, апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року - зміні  в мотивувальній частині щодо порушення строку розгляду скарги на оскаржуване ППР, а в іншій частині - залишенню без змін.
Розподіл судових витрат.
З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до  ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року - змінити в частині мотивів, з яких воно прийнято.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                  О.В. Епель

Судді:                                                                      І.О. Грибан 

                                                                                                      О.В. Карпушова