ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 р.	Справа № 818/1238/18	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 29.05.18 року по справі № 818/1238/18
за позовом           Державної екологічної інспекції у Сумській області      
до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Фавор"                    
про застосування заходів реагування,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Державна екологічна інспекція у Сумській області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фавор”, в якому просив:
- застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення робіт по скиду зливових та талих вод із забудованої території підприємства на рельєф місцевості до моменту побудови очисних споруд за адресою: Сумська обл., Сумський р-н., смт. Хотінь, вул. Леніна, 51.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.  
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що основним видом діяльності ТОВ “Фавор” являється виробництво металевої тари. До основних структурних підрозділів підприємства відносяться: цех літографії, цех виробництва жерстяної тари, цех виготовлення аерозольних балончиків, цех №3, цех виготовлення відра, токарний цех, складські приміщення. Виробничі підрозділи відповідача розташовані та здійснюють господарську діяльність за адресою : Сумський р-н., смт. Хотінь, вул. Леніна, 51.
З 03.05.2017 по 17.05.2017 року посадовими особами позивача проведено планову перевірку з питань  дотриманню вимог природоохоронного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю “Фавор”, за результатами якої складено акт перевірки (а.с. 9 – 16).
Зазначеним актом перевірки встановлено, що робочим проектом будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор”, розробленого у 2006 році ВАТ “Сумський промпроект” передбачалось, що поверхневі дощові стоки відводяться на запроектовані очисні споруди. В склад очисних споруд входять : дощеприймальний лоток, два бензоуловлювача та два колодязя з фільтром. Разом з тим перевіркою встановлено, що скид поверхневих зливових та талих вод із забудованої території підприємства здійснюється на рельєф місцевості без попередньої очистки через запроектовані очисні споруди цеху літографії, що є порушенням ст.ст. 44, 70, 98 Водного кодексу України.
За скид поверхневих зливових вод на рельєф місцевості керівника відповідача 22.05.2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 136 грн. (а.с. 17 – 18)
На підставі зазначеного акту перевірки відповідачу був наданий припис № 31/03-16 від 22.05.2017 року, пунктами 10,11 якого зобов`язано відповідача не здійснювати скиду поверхневих зливових та талих вод із забудованої території підприємства на рельєф місцевості та у строк до 22.06.2017 року побудувати очисні споруди відповідно до робочого проекту будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор” в пгт. Хотинь” (а.с. 20 – 21).
В подальшому з 27.06.-10.07.2017 року посадовими особами позивача проведено позапланову перевірку стану виконання припису № 31/03-16 від 22.05.2017 року за наслідками якої складено акт позапланової перевірки (а.с. 26 – 31). Вказаним актом перевірки  встановлено, що зокрема, пункти 10, 11 припису № 31/03-16 від 22.05.2017 року не виконані, відповідач продовжує відводити зливові та талі води із забудованої території підприємства на рельєф місцевості, не побудовані очисні споруди відповідно до робочого проекту будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор” в пгт. Хотинь”. За невиконання вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, керівника відповідача 14.07.2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 680 грн. (а.с. 32 – 33). 
Також на підставі виявлених позаплановою перевіркою порушень вимог законодавства відповідачу був наданий припис № 48/03-16 від 10.07.2017 року, пунктами 8, 9 якого повторно зобов`язано відповідача не здійснювати скиду поверхневих зливових та талих вод із забудованої території підприємства на рельєф місцевості починаючи з 10.07.2017 року та побудувати очисні споруди відповідно до робочого проекту будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор” в пгт. Хотинь” в строк до 01.09.2017 року (а.с. 35).
З 30.01.-09.02.2018 року посадовими особами позивача проведено позапланову перевірку відповідача щодо стану виконання припису № 48/03-16 від 10.07.2017 року про що складено акт перевірки (а.с. 36 – 37). Зазначеним актом, зокрема, встановлено, що пункти 8, 9 Припису № 48/03-16 від 10.07.2017 року не виконані, відповідач продовжує відводити зливові та талі води із забудованої території підприємства на рельєф місцевості, не побудовані очисні споруди відповідно до робочого проекту будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор” в пгт. Хотинь”. 
За невиконання вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, відповідальну посадову особу відповідача 09.02.2018 року було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 38 – 39).
Крім того, на підставі виявлених позаплановою перевіркою порушень вимог законодавства відповідачу був наданий припис № 30/03-16 від 09.02.2018 року, пунктами 4, 5 якого повторно зобов`язано відповідача не здійснювати скиду поверхневих зливових та талих вод із забудованої території підприємства на рельєф місцевості починаючи з 09.02.2018 року та побудувати очисні споруди відповідно до робочого проекту будівництва “Цех литографических покрытий на площадке ООО “Фавор” в пгт. Хотинь” в строк до 01.05.2018 року (а.с. 55 - 56).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявності законодавчо встановлених підстав для застосування до ТОВ “Фавор” заходів реагування.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).
Згідно ст. 1 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - державний нагляд (контроль)- діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом;
Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства в тому числі і про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.
Пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 передбачається, що Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійсненню державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 передбачається, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Ч.4 ст.4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, визначено, що виключно законами встановлюються, зокрема: 
- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; 
- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності. 
- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. 
Відповідно до ч.5. ст.4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Згідно до ч.7 ст.7 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Отже Законом України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” чітко визначено, що виключно законами може бути встановлений вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності і тільки за наявності таких підстав орган державного нагляду (контролю) для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається з відповідним позовом до суду.
При цьому, не кожне порушення допущене суб`єктом господарювання тягне за собою зупинення його роботи. Повне або часткового зупинення роботи підприємств є крайнім заходом реагування органу нагляду, яке можливе лише у визначених законом випадках. Законодавче закріплення вичерпного переліку підстав для повного або часткового зупинення роботи підприємств забезпечує дотримання та захист прав суб`єктів господарювання, недопущення незаконного втручання органів державного нагляду в господарську діяльність підприємств та співрозмірність покарання вчиненому порушенню.
Позивач як на підставу звернення до суду із позовом про застосування заходів реагування посилається на ч. 3 ст. 50 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, якою передбачено, що діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду. 
Із аналізу вказаної норми Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” суд вбачає, що підставою для припинення діяльності підприємства є встановлення факту завдання ним шкоди навколишньому природному середовищу.
Разом з тим, позивачем не надано суду будь яких доказів завдання відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу. Позивачем не наведено жодних доказів та обґрунтувань того, що відповідач здійснює не просто скид талих та дощових вод, а саме забруднює водні об`єкти стічними водами. Позивач не вказує, які водні об`єкти чи рельєфи місцевості забруднює відповідач, якими речовинами, як це встановлено і чи завдана цим шкода.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” органи державного нагляду та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд у межах повноважень передбачених законом, для цього вони у відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, зокрема, мають право призначати експертизи, одержувати пояснення, довідки, документи і т.д.
З матеріалів перевірок вбачається, що під час їх здійснення будь – які аналізи чи експертизи стічних вод не проводились, зразки не відбирались, протоколи вимірювань показників складу та властивостей проб вод не складались. 
Отже позивач як орган державного нагляду не скористався в повній мірі своїми правами відповідно до Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” та не встановив факту завдання відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу внаслідок скиду талих та дощових вод за територію підприємства.
Посилання позивача на ст.70 Водного кодексу України є  безпідставними, оскільки ст. 70 Водного кодексу України, яка має назву “умови скидання стічних вод у водні об`єкти”, визначено що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин (ч.1 ст.70). 
Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони:
1) можуть бути використані у системах оборотного, повторного і послідовного водопостачання;
2) містять цінні відходи, що можуть бути вилучені;
3) містять промислову сировину, реагенти, напівпродукти та кінцеві продукти підприємств у кількості, що перевищує встановлені нормативи технологічних відходів;
4) містять речовини, щодо яких не встановлено гранично допустимі концентрації;
5) перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань;
6) за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи;
7) призводять до підвищення температури води водного об`єкта більш ніж на 3 градуси за Цельсієм порівняно з її природною температурою в літній період;
8) є кубовими залишками, шламами, що утворюються в результаті їх очищення і знезараження (ч.2 ст.70).
Частина 3 ст. 70 Водного кодексу України встановлює, що скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), забороняється.
Поняття водних об`єктів закріплено в ст. 1 Водного кодексу України, згідно якої водний об`єкт - природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувач зобов`язаний використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї.
Отже, виходячи з аналізу зазначених норм, вказані норми регулюють питання запобігання забрудненню саме водних об`єктів, а поняття “рельєф місцевості”, у розумінні ст. 70 Водного кодексу України, це елементи довкілля, в яких можуть зосереджуватися води.
Як свідчать матеріали справи, біля території ТОВ “Фавор” не знаходяться жодні водні об`єкти та не має балок чи кар`єрів.
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що позивач не довів наявності законодавчо встановлених підстав для застосування до ТОВ “Фавор” вказаних заходів реагування.
          На підставі викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2018 року по справі № 818/1238/18 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова   	

Повний текст постанови складено  08.10.2021 року