ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року  
м. Черкаси   

  		
справа № 696/1106/20 провадження № 22-ц/821/1890/21 категорія 307020000	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.
секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у складі: головуючого судді Позарецької С.М., дата складання повного тексту 25 серпня 2021 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачів батько - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати - ОСОБА_4 .
Вказують, що вони - є спадкоємцями померлих першої черги за законом, як діти, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, актовими записами про шлюб та зміну прізвищ у зв`язку з цим з « ОСОБА_5 » - на « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». 
Після смерті батька позивачі прийняли спадщину за законом та у встановленому порядку оформили право власності в порядку спадкування на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в с. Катеринівка Кам`янського району Черкаської області в рівних частках по 1/2, що підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину.
Позивачі вказують, що за життя батько отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно листа відповідача, надісланого їхньому батькові 29 травня 2018 року, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», йому перераховано пенсію за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, що становить 53868,40 грн. Також вказаний порядок їх виплати.
Із зазначеної суми перерахованої пенсії з квітня 2019 по квітень 2020 року, їхньою матір`ю, як членом сім`ї померлого, яка проживала разом на день смерті з їхнім батьком - доотримано НОМЕР_1 , 56 грн. Залишок нарахованої, але недоотриманої пенсії померлого батька становить 31124,92 грн. Розрахунок проведено самими позивачами на підставі повідомлень Ощадбанку, так як відповідач відмовився надати нотаріусу повний розрахунок недоотриманої пенсії, що підтверджується листом від 27.05.2020 року.
Зауважують, що у листі відповідача зазначається, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року виконано перерахунок пенсії ОСОБА_3 . Відповідно до ст.61 згаданого Закону № 2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.
14 вересня 2020 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В., з посиланням на відмову відповідача підтвердити суму нарахованої але недоотриманої пенсії, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію їх померлого батька - ОСОБА_3 , що підтверджується постановою нотаріуса від 14.09.2020 року.
Таким чином, зважаючи на викладене вище, вважають своє право власності на недоотриману пенсію їхнього померлого батька порушеним, і таким, що потребує захисту в судовому порядку. 
В зв`язку з вище викладеним просили суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька – ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію останнього за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі по 15562,47грн. кожному. Вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , - право власності на недоотриману пенсію у розмірі 15562, 46 грн. 
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , - право власності на недоотриману пенсію у розмірі 15562, 46 грн. 
Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420, 40 грн.
Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 420, 40 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_3  за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року, а також на підставі постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року, позивачі, як спадкоємці за законом, в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті свого батька, а згодом і матері, свідоцтво про право на спадщину за законом на доплату до пенсії, яка була нарахована, але не виплачена ОСОБА_3 за життя, не отримали, так як нотаріусом у видачі його було відмовлено, тож суд прийшли до висновку, що позивачі набули право на отримання нарахованої, але не виплаченої доплати до пенсії свого батька.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в особі свого представника - Зінник С.М. оскаржило його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2021 року, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час вирішення спору, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.
Зазначено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Черкаської області до 31 серпня 2018 року та отримував пенсію відповідно до положень законодавства, а саме ЗУ № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 

Порядок виплати сум пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та членам їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю передбачено статтею 61 цього Закону, якою встановлено, що вказані суми не включаються до складу спадщини.
Відповідно є всі підстави для скасування рішення суду та прийняття нового висновку про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але не виплаченої пенсії спадкодавця. 
Підставою своїх позовних вимог позивачі зазначають наявність у них як спадкоємців першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі сума неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. 
Згідно вимог ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статі 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення, де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивачі мають право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачів, як спадкоємців, на отримання належного їм спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, померлий ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. 
Отже, Закон № 2262-ХІІ є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення вказаних вище категорій громадян України.
Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.
Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.
Згідно із пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначаються пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
З вищевикладених обставин є безпідставним посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в апеляційній скарзі на ту обставину, що порядок виплати сум пенсії, що підлягали сплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю передбачено статтею 61 Закону № 2262-ХІІ та якою встановлено, що вказані суми не включаються до складу спадщини. 
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). 
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам, правильно виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та захисту порушеного права позивачів неправомірними діями відповідача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Посилання в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст виготовлено 17 листопада 2021 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        В.О. Єльцов        

                                                        Л.В. Нерушак