ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8025/21 Справа № 185/4369/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гаврилов  В. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, служба у справах дітей Індустріальної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми, - 

В С Т А Н О В И В: 

               У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, служба у справах дітей Індустріальної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми.
               В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є батьком спільних з відповідачкою дітей, після розлучення відповідач стала чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, не дає можливості зустрічатись з дітьми, проводити з ними час, займатися розвитком дітей. 
               У зв`язку з викладеним, просив суд зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому у вихованні і вільному спілкуванні з малолітніми дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити порядок його участі у вихованні малолітніх дітей, а також просив визначити час особистих побачень, побачень у дні народження, святкові дні, час на оздоровлення, спілкування з дітьми засобами зв`язку.
               Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року позов задоволено частково. 
               Зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні і вільному спілкуванні з малолітніми дітьми - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
               Встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей, за яким він має право приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми:
               - з 16.00 години кожної п`ятниці до 16 години суботи за місцем проживання батька, за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням стану здоров`я дітей;
               - в день народження дітей з 16.00 до 19.00, з можливістю відвідування громадських місць, закладів громадського дозвілля дітей;
               -в святкові дні протягом трьох годин з можливістю відвідування громадських місць, закладів громадського дозвілля дітей;
               -протягом 24 календарних днів на рік для щорічного спільного відпочинку і оздоровлення дітей без супроводу матері;
               -необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового електронного зв`язку протягом дня, за умови забезпечення дітей засобами зв`язку.
               У задоволенні інших вимог - відмовлено. 
               Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача та ухвалити нове в цій частині, яким встановити наступний порядок участі позивача у вихованні дітей, а саме: - щоп`ятниці та щосуботи з 16.00 години до 19.00 години за адресою: АДРЕСА_2 ; - зустрічі кожного року в день народження дітей з 12.00 до 15.00 години за місцем мешкання матері з можливістю відвідування громадських закладів громадського дозвілля дітей; - в святкові дні протягом двох годин за місцем проживання дітей; - 12 календарних днів на рік для щорічного спільного відпочинку і оздоровлення дітей, без урахування перебування дітей з батьками по путівці в лікувально-профілактичних закладах; - спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку протягом однієї години.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. 
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.
               Судом першої інстанції встановлено, що cторони є батьками малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
               Сторони проживають окремо. Діти проживають разом з відповідачкою. Відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Після розлучення позивачу не надавалась можливість зустрічатись з дітьми, перебування з ними без участі матері, займатися розвитком та вихованням дітей.
               Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради дійшов висновку про те, що позивачу слід право приймати участь у вихованні дітей шляхом : -щотижневих зустрічей кожного місяця з 19.00 години п`ятниці до 19.00 години неділі за місцем реєстрації батька за адресою : АДРЕСА_2 ; -зустрічі кожного року в день народження дітей з 12.00 до 15.00 години за місцем мешкання матері з можливістю відвідування громадських закладів громадського дозвілля дітей; -12 календарних днів на рік для щорічного спільного відпочинку і оздоровлення дітей, без урахування перебування дітей з батьками по путівці в лікувально-профілактичних закладах; -спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку протягом однієї години. (т.1а.с.177-179).
               Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач має право спілкуватися з дітьми без участі відповідачки за місцем свого проживання, відвідувати дітей у дні народження та святкові дні, виїжджати з дітьми, щорічно спільно відпочивати з дітьми для їх оздоровлення без супроводу матері, щоденно спілкуватись з дітьми за допомогою засобів зв`язку. Порядок спілкування позивача з дітьми запропонований відповідачкою та органом опіки та піклування, суд вважав таким, що буде порушувати права позивача. 
               Також, суд зазначав, що позивач просив суд надати йому право щотижневих зустрічей з дітьми у п`ятницю кожного місяця з можливістю виїзду до с.Мала Будища Гадяцького району Полтавської області, проте такі виїзди будуть обтяжливими для малолітніх дітей при щонедільному спілкуванні позивача з дітьми так як в період з 19.00 п`ятниці до 19.00 неділі діти мають проїхати відстань від Павлограда до с.Мала Будища та повернутись до Павлограда, подолавши відстань понад 650 км. В період вказаних поїздок повноцінне спілкування з дітьми не можливе. Відвідування вказаного села можливе при щорічному відпочинку, а тому у задоволенні вказаної вимоги правомірно відмовив.
               Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
               За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
               Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.
               Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
               Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
               У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.
               Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
               Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
               Під час розгляду справи, відповідачем не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дітьми, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за ними самостійно, що могло б перешкоджати нормальному їх розвитку.
               Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, спілкуванні з ними, суд першої інстанції вірно врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та передусім інтереси дітей з урахування конкретних обставин справи.
               Встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з синами, суд першої інстанції врахував чоловічу стать дітей, їх вік, особливості розвитку хлопчиків в такому віці, режим дня дітей, стан здоров`я, також врахував висновок органу опіки та піклування від 30 вересня 2020 року, а також наданий цим органом запропонований графік періодичних тимчасових побачень, частково погодився з ним, проте дійшов висновку про доцільність встановити інший порядок і спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами без участі матері.
               Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
               Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
               Суд першої інстанції надав належну правову оцінку висновку органу опіки та піклування, наданому органом у справах дітей за місцем фактичного проживання дитини, у сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. 
               Визначаючи дні та години побачень, суд обґрунтовано виходив з того, що спілкування батька ОСОБА_2 зі своїми дітьми - з 16.00 години кожної п`ятниці до 16 години суботи за місцем проживання батька, за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням стану здоров`я дітей; - в день народження дітей з 16.00 до 19.00, з можливістю відвідування громадських місць, закладів громадського дозвілля дітей; -в святкові дні протягом трьох годин з можливістю відвідування громадських місць, закладів громадського дозвілля дітей; -протягом 24 календарних днів на рік для щорічного спільного відпочинку і оздоровлення дітей без супроводу матері; -необмеженого спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового електронного зв`язку протягом дня, за умови забезпечення дітей засобами зв`язку, не призведе до погіршення самопочуття дітей та їх гармонійного стану.
               Такий порядок та час спілкування батька з дітьми відповідає інтересам малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дозволить налагодити психологічний контакт дітей з батьком і не порушить звичайних для них умов життя та розпорядку дня.
               Крім того, з урахуванням установлених у цій справі обставин, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, суд правильно виходив з того, що вказана обставина, зокрема присутність при даних зустрічах матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дітей.
               Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дітей на безперешкодне особисте спілкування.
               При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що мати, усвідомлюючи інтереси дітей та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, має можливість морально підготувати їх до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з синами.
               Враховуючи обставини справи та вказані норми права, колегія суддів погоджується із висновками суду, що у зв`язку з наявністю конфлікту між батьками, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні синів, а також наявністю об`єктивних перешкод у позивача у спілкуванні з дітьми, буде доцільним частково задовольнити його позовні вимоги та встановити певний порядок його участі у вихованні дітей.
               Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що спілкування з батьком викликає у сина ОСОБА_4 заїкання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі досліджено докази надані відповідачкою з цього приводу та надано їм обґрунтовану та вірну оцінку, у зв`язку з чим, суд дійшов вірного висновку про те, що діагноз ставився на підставі пояснень відповідачки, дитина після розлучення не потребувала допомоги лікарів у зв`язку з заїканням і заїкання не пов`язано зі спілкуванням з батьком, загострення хвороби виникло в період перебування дитини з матір`ю. 
               Також, доводи ОСОБА_3 про те, що син Оскар страждає на алергію та кинетоз, що є перешкодою для поїздок до батька, та поїздок до с. Мала Будища, з використанням автомобілю або автобуса, є безпідставними, з огляду на те, що з записів лікаря педіатра та невролога, не вбачається заборони використання автотранспорту при подорожах з дитиною та рекомендацій уникати цього. Таким чином, вказані обставини не можуть впливати на визначення порядку участі позивача у спілкуванні з дітьми. 
               Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
               Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
               Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка.                 Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін. 
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року - залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.О. Макаров

                                                                                       І.Ю. Ткаченко