ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                                     Головуючий І інстанції: Волошин Д.А.
30 листопада 2021 р.	Справа № 520/10351/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом  Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
В с т а н о в и в:
05.08.2020 року позивач Головне управління ДПС у Харківській області звернулось (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України, далі – ГУ ДПС у Харківській області, контролюючий орган) звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 податковий борг з податку на нерухоме майно у загальній сумі у сумі 81.448,79 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач, станом на дату подання позову, має заборгованість перед бюджетом    з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, всього в сумі 81.448,79 грн., що виник на підставі податкового повідомлення-рішення № 0150058-5606-2035 від 10.09.2019 року У зв`язку з тим, що станом на дату звернення з даним позовом сума заборгованості в загальному розмірі 81.448,79 грн. обліковується в інтегрованих картках відповідача, просив стягнути до бюджету України з відповідача узгоджену суму заборгованості.
          Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду першої інстанції не надав.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративний позов ГУ ДПС у Харківській області задоволений.
          До бюджету України з ОСОБА_1 стягнута сума податкового боргу в загальному розмірі 81.448,79 грн.
          Судове рішення вмотивовано тим, що із матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № 0150058-5606-2035 від 10.09.2019 року на суму 81.448,79 грн., яким ОСОБА_1 нараховано суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки. Вказане податкове повідомлення-рішення направлялось контролюючим органом на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією, яке було отримано останнім 28.10.2019, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.14). Доказів оскарження чи скасування вказаного вище податкового повідомлення-рішення на день розгляду справи відповідачем до суду не надано.
          Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволені позовних вимог ГУ ДПС у Харківській області.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив про неотримання ним податкового повідомлення-рішення відповідача від 10.09.2019 року за № 0150058-5606-2035, про спив строку стягнення податкового боргу за 2016 рік. Також позивач зазначає, що є власником нежитлових будівель, які за вимогою ДК 018-2000 належать до класу (код 125) «Будівлі промисловості та склади», та є за своїм функціональним призначенням – промисловими.
          У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 10.09.2019 року за № 0150058-5606-2035 визначений в межах строку, встановленого Податковим кодексом України (далі – ПК України), означене податкове повідомлення-рішення отримано позивачем особисто 28.10.2019 року. Питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом доказування в цій справі.
За приписами  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст. 1 ПК України).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.06.2020 року № 211125090, відповідач  є власником нежитлового приміщення 1-го поверху №№ 8, 9, 10, 11, 12, загальною площею 841,5 кв.м., в приміщенні літ. «Ж-2», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1  (а.с.10-13).
Згідно статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до приписів підпункту 266.1.1 пункту 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно підпункту 266.2.1 пункту 266.2 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних  документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп. 266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України).
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені  згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Згідно підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Із матеріалів справи вбачається, що 10.09.2019 року Головним управлінням ДПС у Харківській області прийняте податкове повідомлення - рішення № 0150058-5606-2035, яким відповідачу ОСОБА_1 визначена сума податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018 роки, на суму 81448,79 грн (а.с. 14).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК України (тут а надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року по справі № 520/17963/2020, що набрало законної сили 16.08.2021 року, частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 року № 0150058-5606-2035.
Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 10.09.2019 року № 0150058-5606-2035, яким відповідачу ОСОБА_1 визначена сума податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 61.084,48 грн.
В задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в іншій частині судом відмовлено.
За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку по часткову обґрунтованість вимог адміністративного позову ГУ ДПС у Харківській області, необхідність скасування судового рішення в частині, якою з відповідача ОСОБА_1 до державного бюджету стягнуто 61.084,48 грн, з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені цих вимог.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 292, 293, 308, 310, 315, 317, 322, 325, суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року скасувати в частині, якою задоволені позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 до Державного бюджету податкового боргу у розмірі 61 084,48 грн, з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні цих вимог Головного управління Державної податкової служби у Харківській області. 
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 10 грудня 2021 року.