ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8284/21 Справа № 204/5512/21 	  	Головуючий у першій інстанції:  Мащук В. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, – 

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення його заяви щодо забезпечення позову в повному обсязі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного. 
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить здійснити поділ спільного майна подружжя; визнати в порядку поділу спільного майна        подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу літ. Б-3, житловою площею 77,4 кв.м., загального площею 181,6 кв.м. ганок літ. б, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0609 га. (кадастровий номер 1210100000:07:296:0009) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу літ. Б-3, житловою площею 77,4 кв.м., загальною площею 181,6 кв.м. ганок літ. б, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0609 га (кадастровий номер 1210100000:07:296:0009) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с. 42-43). 
Представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 26 липня 2021 року звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що предметом спору у даній справі є визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача, а саме домоволодіння загальною площею 181,6 кв.м. що розташоване за адресою по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка для будівництва загальною площею 0,0609 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2012 року, вказаний вище житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_1 . Однак, не дивлячись на те, що вказане майно зареєстровано на позивачку, воно було придбане в період шлюбу, отже належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Станом на 26.07.2021 року є підстави вважати, що будинок, який є у спільній сумісній власності позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тому заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння загальною площею 181,6 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для будівництва загальною площею 0,0609 га. (кадастровий номер 1210100000:07:296:0009), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо домоволодіння загальною площею 181,6 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу та земельну ділянку для будівництва загальною площею 0,0609 га., (кадастровий номер 1210100000:07:296:0009), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.10.2012 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, власником домоволодіння: житловий будинок садибного типу літ Б-3, житловою площею 77,4 кв.м., загальною площею 181,6 кв.м., ґанок літ. б, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 47). 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання. 
Заявником не обґрунтовано наявність підстав для обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, враховуючи, що об`єкт нерухомого майна - домоволодіння (житловий будинок садибного типу) загальною площею 181,6 кв.м., АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,0609 га. (кадастровий номер 1210100000:07:296:0009), належний  ОСОБА_1 , є об`єктом житлової нерухомості. 
Таким чином, обраний вид забезпечення позову у вигляді арешту є неспівмірним із заявленими позовними вимогами. 
Крім того, представником ОСОБА_1 – ОСОБА_2 не конкретизовано які дії він просить заборонити вчиняти щодо спірного домоволодіння: житлового будинку садибного типу літ Б-3, житловою площею 77,4 кв.м., загальною площею 181,6 кв.м., ґанок літ. б, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , враховуючи також положення пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, за яким позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. 
У заяві про забезпечення позову не наведено належного обгрунтування щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, враховуючи, що позивачем вказано про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно саме за позивачем.
Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала — без змін.
Колегія зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернення до місцевого суду з іншої заявою про забезпечення його позову, за іншого обгрунтування. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова