Дата документу 30.11.2021 Справа № 335/9179/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 335/9179/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
№ 22-ц/807/3787/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
               ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Бєлки В.Ю.
                       Кухаря С.В.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент «Р» про звернення стягнення на майно, яке знаходиться під заставою,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2020 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «Континент «Р» про звернення стягнення на майно, яке знаходиться під заставою.

В обґрунтування заяви зазначало, що між юридичними особами - ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент «Р» був укладений Кредитний договір від 18.09.2009 року № 452/16.1-К/09, з додатковою угодою до нього № 1 від 17.09.2010 року

Згідно з умовами Кредитного договору Банк зобов`язався надати ТОВ «Континент «Р» кредит в розмірі 702 000,00 гривень, в подальшому додатковою угодою до нього № 1 від 17.09.2010 року сторони узгодили суму 614 410,73 гривень, а ТОВ «Континент «Р» зобов`язалось прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі не пізніше 31.08.2011 року, відповідно до умов договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Континент «Р» перед позивачем за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року.
Відповідно до договору застави відповідач поручився за виконання ТОВ «Континент «Р» зобов`язань за Кредитним договором перед банком своїм майном предметом застави – автомобілем Toyota модель Land Cruiser Prado, рік випуску 2005, VIN-код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
У зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Континент «Р» своїх зобов`язань за Кредитним договором, 20.12.2013 року позивач зареєстрував у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на обтяжене заставою майно, і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року у цивільній справі №317/736/14-ц позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_3  задоволено, звернуто стягнення на транспортний засіб: автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 4.0, рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , та переданий в заставу за договором застави № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року, шляхом продажу предмету застави на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету застави на підставі проведеної оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

На виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області був виданий виконавчий лист, на підставі якого Запорізьким районним ВДВС Запорізької області було відкрито виконавче провадження №48798522, в рамках якого 11.01.2016 року винесено постанову про розшук вищезазначеного транспортного засобу. Однак на протязі року автомобіль розшуканий не був, у зв`язку з чим постановою від 27.04.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

27.03.2018 року Запорізьким районним ВДВС Запорізької області відкрито нове виконавче провадження №56055596. В рамках якого, згідно з даними, отриманими 27.04.2018 року від НАІС ДДАЇ МВС України, стало відомо, що автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 4.0, 01.12.2015 року був знятий з обліку, і 08.12.2015 року відчужений ОСОБА_3 новому власнику ОСОБА_1 з присвоєнням нового державного номеру НОМЕР_3 . Внаслідок чого, 29.11.2018 року постановою ВДВС виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року виконати не виявляється можливим, внаслідок відчуження ОСОБА_3 заставного майна новому власнику ОСОБА_1 , а заборгованість за кредитом не погашена.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, звернути стягнення на майно, яке знаходиться під заставою в рахунок погашення існуючої заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Звернуто стягнення на транспортний засіб автомобіль Toyota модель Land Cruiser Prado 120, рік випуску 2005, VIN-код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , та переданий в заставу за договором застави від 01.02.2011 року для задоволення вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент «Р» за кредитним договором від 18.09.2009 року № 452/16.1-К/09, які складають 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, шляхом продажу предмету застави на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету застави на підставі проведеної оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати у розмірі 8 635 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є незастосування судом першої інстанції строків позовної давності, відсутність розрахунку, наявність іншого судового рішення про звернення стягнення на один і той самий предмет застави, неправильне стягнення судового збору.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. а рішення суду першої інстанції зміні лише в частині розміру визначеного судом судового збору, стягненого з відповідача.

В іншій частині оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим та не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2009 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент «Р» був укладений Кредитний договір № 452/16.1-К/09, з додатковою угодою до нього № 1 від 17.09.2010 року
Згідно з умовами Кредитного договору (стаття 1 Договору) Банк зобов`язався надати ТОВ «Континент «Р» кредит в розмірі 702 000,00 гривень в подальшому додатковою угодою до нього № 1 від 17.09.2010 року сторони узгодили суму 614 410,73 гривень, а ТОВ «Континент «Р» зобов`язалось прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі не пізніше 31.08.2011 року, відповідно до умов договору.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №1 від 17.09.2010 року) Боржник зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 31.08.2011 року, відповідно до затвердженого в цьому пункті графіку.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Континент «Р» перед позивачем за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 був укладений Договір застави транспортних засобів № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 590.
Відповідно до Договору застави відповідач поручився за виконання ТОВ «Континент «Р» зобов`язань за Кредитним договором перед банком своїм майном предметом застави – автомобілем Toyota модель Land Cruiser Prado, рік випуску 2005, VIN-код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 01.02.2011 року, зареєстровано обтяження на предмет застави - транспортний засіб Toyota модель Land Cruiser Prado, рік випуску 2005, VIN-код № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
20.12.2013 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано зміни: звернення стягнення на обтяжене заставою майно за договором застави транспортних засобів № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року, згідно листа ZAP-61/944 від 20/12/2013 року.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25.05.2015 року у цивільній справі №317/736/14-ц позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до  ОСОБА_3 задоволено, звернуто стягнення на транспортний засіб: автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 4.0, рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , та переданий в заставу за Договором застави № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року, шляхом продажу предмету застави на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмету застави на підставі проведеної оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності в рамках виконавчого провадження, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
20.08.2015 року на виконання рішення Запорізького районного суду Запорізької області був виданий виконавчий лист, на підставі якого 23.05.2015 року Запорізьким районним ВДВС Запорізької області було відкрито виконавче провадження №48798522, в рамках якого 11.01.2016 року винесено постанову про розшук вищезазначеного транспортного засобу. Однак на протязі року автомобіль розшуканий не був, у зв`язку з чим постановою від 27.04.2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
27.03.2018 року Запорізьким районним ВДВС Запорізької області відкрито нове виконавче провадження №56055596, в рамках якого, згідно з даними, отриманими 27.04.2018 року від НАІС ДДАЇ МВС України, стало відомо, що автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 4.0, 01.12.2015 року був знятий з обліку, та 08.12.2015 року відчужений ОСОБА_3 новому власнику ОСОБА_1 з присвоєнням нового державного номеру НОМЕР_3 . Внаслідок чого, 29.11.2018 року постановою ВДВС виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.
Згідно відповіді, наданої 06.04.2021 року Регіональним сервісним центром МВС у Запорізькій області, на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 22.03.2021 року, останнім повідомлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 120, рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , було знято з обліку для реєстрації 01.12.2015 року громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.12.2015 року автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 120, рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , було зареєстровано на громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору купівлі – продажу №2341/1 від 02.12.2015 року.
Задовольняючи позовні вимоги,суд пешгої інстанції правильно виходив з того, що спірний автомобіль мав обтяження у в`язку з перебуванням його у заставі.

Відповідно до ст.572 ЦК України (кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.
Статтями 576, 577, 578 ЦК України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.
У даній справі встановлено, що спірний автомобіль на час його відчуження боржником відповідачці перебував у заставі, яка була зареєстрована у відповідному реєстрі обтяжень.
.
Відповідно до ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Посилання апелянта на те, що вона є добросовісним набувачем та набула право на спірний автомобіль у встановленому порядку не є підставою для звільнення майна з під застави.
Так, за положеннями ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Тож як на час набуття відповідачем права на спірну автомашину, так і на час розгляду справи, застава зберігала чинність та була зареєстрована у реєстрі обтяжень на підставі укладеного між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_3 договору застави транспортних засобів № 72/16.1/ЗТС/11 від 01.02.2011 року. 

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 при наявності заборгованості за кредитним договором, в порушення вимог договору застави та вимог законодавства, без згоди заставодержателя, 01.12.2015 року зняв автомобіль з обліку для реєстрації, а 08.12.2015 року автомобіль TOYOTA марки LAND CRUISER PRADO 120, рік випуску 2005, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , було зареєстровано на громадянку ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі – продажу №2341/1 від 02.12.2015 року.

За ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. 
Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді, відповідач посилався на те, що вже було звернене стягнення на той самий предмет застави, а відтак допущено подвійне стягнення.

Такі доводи не є переконливими з огляду на наступне.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області, яким було звернено стягнення на заставне майно не виконано, ще не оспорюється сторонами.
Виконання зазначеного рішення неможливо з огляду на те, що наразі предмет застави належить іншому власникові, змінено державні номери транспортного засобу.
Позивач правомірно заявив позов до нового власника, виходячи з реалізації свого права на звернення стягнення на заставне майно незалежно від зміни власника.

Судом першої інстанції надано оцінку заяві відповідача про застосування строків позовної давності. відповідач посилалася на те, що відповідно до пп. 1.2.1.1. договору застави останнім кредитним платежем є 31.08.2011 року, і з цього часу починається перебіг строку позовної давності, який сплив в 2014 році. Також якщо брати до уваги факт відчуження предмету застави позивачу - 08.12.2015 року, строк позовної давності, сплив 2018 року.

Судом першої інстанції правомірно не застосований строк позовної давності виходячи з того, що звернення позивача до суду з даним позовом відбулося після того, як 27.04.2018 року позивач дізнався, що предмет застави вибув з володіння заставодавця, змінено номерні знаки, та саме з цієї дати підлягає відрахуванню строк позовної давності. 

До того ж предмет застави боржником було реалізовано всупереч договору застави без згоди заставодержателя 8 грудня 2015 року, тобто після ухвалення 25.05.2015 року рішення про звернення стягнення на предмет застави. при цьому боржник був обізнаний про наявність такого рішення, приймав участь у справі, заявляв зустрічні вимоги, які були залишені без задоволення.

У зазначеному судовому рішенні визначена сума боргу, рішення набуло чинності, тож посилання апелянта на те, що банком не доведено розмір заборгованості не є переконливими.

За таких обставин оскаржуване судове рішення щодо звернення стягнення на заставне майно є законним та обґрунтованим, а відтак підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Зміні оскаржуване судове рішення підлягає лише в частині визначеного розміру судового збору, що підлягає стягненню на користь позивача.
Так, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що ним було сплачено судовий збір у розмірі 7500 гр, тоді як на компенсацію ціх витрат по сплаті судового збору було стягнено з відповідача 8635 гр. 

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2021 року по цій справі змінити в частині стягення з відповідача судового збору.

Зменшити розмір  грошових сум, стягнених з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на компенсацію судових витрат з розміру 8 635 грн. до розміру 7500 гр. ( сім тисяч п`ятсот гр).

В іншій частині оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        В.Ю. Бєлка

       С.В. Кухар