Ухвала
 
14 грудня 2021 року
місто Київ
 
справа № 758/14320/14-ц
провадження № 61-18380ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейков І. Ю., Ступак О. В., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Універсал банк»,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції заявника
ОСОБА_2 у липні 2019 року звернулася до суду зі скаргою, у якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. (далі - приватний виконавець) про передачу будинку АДРЕСА_1 у виконавчому проваджені № 58813610 стягувачу Акціонерному товариству «Універсал Банк» 
(далі - АТ «Універсал Банк») та скасувати постанову про передачу цього майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акт про передачу майна від 19 червня 2019 року ВП 58740361.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року, у задоволенні скарги відмовлено.
Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що стягувачем не пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Доводи апеляційної скарги, що заявник не повідомлена належним чином про розгляд її скарги у суді першої інстанції, спростовується матеріалами справи, серед яких наявні докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про розгляд її скарги.
Заперечення заявника щодо ціни житлового будинку, переданого стягувачу, спростовуються оцінкою цього майна, здійсненою суб`єктом оціночної діяльності з урахуванням площі будинку, зазначеної у витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги, що приватний виконавець мав отримати погодження органу опіки та піклування, оскільки у житловому будинку зареєстрована малолітня особи, спростовується відомостями Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, отриманими приватним виконавцем на момент відкриття виконавчого провадження, відповідно до яких інформація про зареєстрованих осіб у будинку АДРЕСА_1 , відсутня. Тож у приватного виконавця були відсутні підстави для звернення до органу опіки та піклування.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_2 10 листопада 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання з метою подання доказів на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Від заявника у грудні 2021 року надійшли докази на підтвердження сплати судового збору у визначеному Судом розмірі
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, зокрема щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, після її перегляду в апеляційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- суд першої інстанції всупереч висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц (провадження 
№ 61-1125св17), розглянув скаргу за відсутності заявника та доказів на підтвердження її належного повідомлення;
- суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання про долучення доказів до справи, а саме: технічного паспорту на будинок, довідки про осіб, зареєстрованих у зазначеному житловому приміщенні, зокрема й малолітньої особи. Судом апеляційної інстанції не враховано поважність причини неподання зазначених доказів до суду першої інстанції;
- суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені, зокрема у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 303/3043/19 (провадження № 61-8347св20), щодо необхідності отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти;
- суд апеляційної інстанції не дослідив докази, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року, на підставі якого здійснюється виконавче провадження щодо примусового стягнення кредитної заборгованості, скасовано постановою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2021 року із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову банку.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 та пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження. Касаційна скарга подана у справі із ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення до суду касаційної інстанції.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Подільського районного суду міста Києва цивільну справу № 758/14320/14-ц за скаргою  ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Універсал банк».
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний
 
                                                                                                            І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                            О. В. Ступак