ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3746/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,  розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 (головуючий суддя першої інстанції Кальника В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій  протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
Позивач 15.03.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: 
- визнати дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, пов`язані з не перерахуванням щомісячного довічного грошового утримання за період з 19.02.2020 року по 19.05.  2020 року; з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року; з 01.01.2021 року по 31.03.  2021 року неправомірними;
- зобов`язати відповідача розрахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання за період: з 19.02.2020 року по 19.05.  2020 року; з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року; з 01.01.2021 року по 31.03.  2021 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка зазначена в довідці № Б-с-423 від 27.02.2020 року Територіального управління ДСА в Дніпропетровській області, згідно із законом №1402 - VIII в редакції  Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначено, що з 2005 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. З 01.01.2020 року підвищився розмір суддівської винагороди, у зв`язку з чим у суддів у відставці виникло право на перерахунок грошового утримання з 19.02.2020 року. Зазначає, що відповідач неправомірно не здійснив перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за спірні періоди. Крім того, зазначив, що подає позов в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за період з 20.05.2020 року по 28.08.2020 року, оскільки  Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392  суддя, який працює на відповідній посаді, був позбавлений права отримувати розмір суддівської винагороди відповідно довідки Б-с-423 від 27.02.2020 року Територіального управління ДСА в Дніпропетровській області до 28.08.2020 року, тобто до  Рішення Конституційного Суду №10-р/2020 від 28.08.2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пов`язані з не перерахуванням щомісячного довічного грошового утримання з 19.02. 2020 року неправомірними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, яка зазначена в довідці № Б-с-423 від 27.02.2020 року Територіального управління ДСА в Дніпропетровській області, згідно із законом №1402-VIII в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
Вказаним рішенням також стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 працював суддею Петриківсьвого районного суду Дніпропетровської області, на теперішній час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді. 
Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області від 27.02.2020 року Б-с-423 станом на 18.02.2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці складає 107202 грн. 00 коп. (а.с.14).
02.03.2020 року та 30.11.2020 року позивач звертався до пенсійного органу із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної вище довідки від 27.02.2020 №Б-с-423 (а.с.32, 33-зворіт). 

Відповідач листами повідомлено ОСОБА_1 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 27.02.2020 року № Б-с-423 згідно його заяви. (а.с. 61).
Не погоджуючись з відмовою у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду з даним позовом.
Вважаючи безпідставною відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області від 27.02.2020 року Б-с-423, позивач оскаржив таку відмову до суду.
          
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання позивача, як судді у відставці, має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, відповідно дії ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку позивачу (судді у відставці) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправними, тому належать задоволенню і позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 19.02.2020 року провести перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, виходячи з його фактичного розміру, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області від 27.02.2020 року Б-с-423, з урахуванням фактично виплачених сум.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що з 19.02.2020 року (наступний день з дати  ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020) втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу  XII  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, відповідно до яких право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Отже, з цієї дати у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до  Закону №1402-VIII.
Такі висновки суду відповідачем не спростовані.
Спірним є питання про наявність підстав для зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Суд першої інстанції задовольняючи позов в цій частині, не навів будь-яких доводів в їх обґрунтування.
Як свідчать встановлені обставини справи, 02.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області від 27.02.2020 року Б-с-423 (а.с.14).
До речі, вказана довідка не містить відсоткового визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Також лист відповідача про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці на підставі вказаної вище довідки не містить будь-яких посилань на відсотковий розмір довічного грошового утримання позивача або здійснення певного розрахунку.
Таким чином, в цій частині вимог права позивача відповідачем не порушувалися.
Отже, оскільки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не визначало розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачу відповідно до вимог  Закону №1402-VIII, з яким би позивач був не згодний, зобов`язання здійснити такий розрахунок при відсутності порушеного права є передчасним.
У випадку, якщо позивач за результатом вчиненого відповідачем на виконання рішення суду у вказаній справі, перерахунку буде не згоден, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом.
Отже, перерахунок відповідачем ще не проведений, що виключає правові підстави для зазначення у резолютивній частині рішення будь-якої інформації окрім тієї, що пов`язана зі здійсненням такого перерахунку на підставі відповідної довідки.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення в цій частині не враховано вищезазначеного, висновки суду першої інстанції в цій частині обставинам справи не відповідають, що відповідно до  ст.317 КАС України  є підставою для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Згідно із частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_1 вимоги задоволено частково, то стягнення на користь позивача належать судові витрати в розмірі 454,00 грн..
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 в частині зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, скасувати та в цій частині прийняти нове судове рішення.
          У задоволенні позову в цій частині відмовити.
          В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3746/21 залишити без змін.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак