Ухвала
 
16 листопада 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 554/1958/20
провадження № 61-18184ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Полтавагаз» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Полтавагаз», Акціонерного товариства «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Полтавагаз» (далі - ПАТ «Полтавагаз»), Акціонерного товариства «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП»), третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
 
Позов обґрунтовано тим, що 30 січня 2019 року постановою Карлівського районного суду Полтавської області у справі 531/187/19, яка набрала законної сили ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за наступних обставин.
Установлено, що ОСОБА_3 23 січня 2019 року об 15 год 30 хв на 8 км а/ш Карлівка Ланна , керуючи автомобілем УА3 3303, державний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Полтавагаз», не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем «Peuget 301», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив правила дорожнього руху.
 
Зазначав, що відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у страховій компанії АТ «СГ »Ю.БІ.АЙ - КООП» за полісом № АМ6812591, ліміт відповідальності страхової компанії становить 100 000,00 грн.
 
На час подання позовної заяви страхова компанія сплатила ОСОБА_5 лише 56 537,94 грн. Зазначена сума, на думку позивача, є безпідставно зменшеною, оскільки в рамках справи № 554/1958/20 проведено автотоварознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок від 21 жовтня 2020 року № 656, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peuget 301» 18 вересня 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент дослідження 19 жовтня 2020 року складала 176 507,48 грн.
 
У відповідності до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 69/03-19 вартість матеріального збитку автомобіля «Peuget 301», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 становить 168 023,08 грн. Відтак, різниця між висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 28 лютого 2019 року № 69/03-19 та висновком експерта № 656 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 21 жовтня 2020 року становить 8 484,40 грн. Загальна шкода, завдана ДТП, оцінена в 176 507,48 грн. Автомобіль на час пред`явлення позову відремонтований та продовжує перебувати у власності позивача.
 
Позивач вважав, що, оскільки водій ОСОБА_3 у робочий час на автомобілі ПАТ «Полтавагаз» очевидно виконував трудову функцію, тому саме ПАТ «Полтавагаз», як роботодавець, повинен нести матеріальну відповідальність за його дії та відшкодувати завдані збитки понад ліміти відповідальності Страхової компанії. При цьому, водій ОСОБА_3 добровільно виплатив позивачу 500,00 грн франшизи за договором страхування. Отже, розмір відповідальності ПАТ «Полтавагаз» становить 76 507,48 грн. При цьому, оскільки страхова компанія сплатила ОСОБА_1 лише 56 537,94 грн, що підтверджується випискою за рахунком ОСОБА_6 у ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповіддю на адвокатський запит, а ліміт відповідальності страховика становить 100 000,00 грн, то сума, що підлягає стягненню зі страхової компанії за вирахуванням франшизи становить 42 962,06 грн.
 
З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути на свою користь з ПАТ «Полтавагаз» завдані збитки у розмірі 76 507,48 грн та зі страхової компанії АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ. - КООП» завдані збитки у розмірі 42 962,06 грн.
 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Полтавагаз», АТ «СГ`Ю.БІ.АЙ - КООП», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП, задоволено. Стягнуто з ПАТ «Полтавагаз» завдані збитки у розмірі 76 507,48 грн на користь ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ. - КООП» завдані збитки у розмірі 42 962,06 грн на користь ОСОБА_1 . Стягнуто солідарно з ПАТ «Полтавагаз», АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ. - КООП» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 199,00 грн, та витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн. 
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Полтавагаз» задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 липня 2021 року в частині стягнення з АТ «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 завданих збитків у розмірі у розмірі 76 507,48 грн та в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1  до АТ «Полтавагаз» про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з АТ «Полтавагаз» на користь ОСОБА_1 завдані збитки в сумі 68 023,08 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1  до АТ «Полтавагаз» відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання судових витрат.
 
АТ «Полтавагаз» у листопаді 2021 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом спору в цій справі є стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП з АТ «Полтавагаз» у розмірі 76 507,48 грн та з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ. - КООП» у розмірі 42 962,06 грн, що у загальному становить 119 469,54 грн, а отже не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить. 
 
Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Полтавагаз» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Полтавагаз», Акціонерного товариства «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик