Номер провадження: 22-ц/813/6240/21 
Номер справи місцевого суду: 947/27134/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Колеснікова Г.Я.,
                               Вадовської Л.М., 
       
       розглянувши у порядку письмового провадження, у відсутність учасників справи,  апеляційну скаргу представника акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                                        встановив:
       
23 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до  ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути з відповідача -  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.09.2009 року у розмірі 15 798,12 грн., яка складається з: 496,41 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14 401,71 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 900,00 грн. – нарахована пеня, а також судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем – ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н від 03.09.2009 року, відповідно до умов якого, відповідач - ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № б/н від 03.09.2009 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк».

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.09.2009 року у розмірі 496,41 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 66,05 грн.
В решті позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року, в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та пенею та ухвалення в цій частині нового рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині залишити рішення без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було обрано колегію у складі головуючого судді Ващенко Л.Г. та суддів-членів судової колегії Колеснікова Г.Я. та Сєвєрову О.С. ( а.с. 68).
28.01.2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду було викрито провадження у справі (а.с.69).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю Сєвєрову Є.С. було замінено на суддю ОСОБА_2 (а.с.85).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року справа була призначена до розгляду без повідомлення учасників справи (а.с.86).
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Одеського апеляційного суду 06.08.2021року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2021року було обрано колегію у складі головуючого судді Сегеди С.М. та суддів-членів судової колегії Колеснікова Г.Я. та Сєвєрову О.С. (а.с.92).

Разом з тим, у зв`язку із перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці з 09 серпня 10 вересня 2021 року, та з врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам вказана справа була розглянута 18.10.2021року.

При цьому слід зазначити, що згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 18.10.2021 року.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 28.01.2021 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, належним чином отримав представник АТ КБ «ПриватБанк», що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с. 69, 70-73). 
Відповідач  ОСОБА_1 не отримав від суду апеляційної інстанції поштової кореспонденції, оскільки за місцем свого проживання відсутній і не повідомив суд про свої нове місце проживання, як того вимагає ч. 1 ст. 131 ЦПК України (а.с.74).

У зв`язку з викладеними обставинами, а також враховуючи що в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.
Крім того, з врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам. 

Слід зазначити, що суддя доповідач по даній справі суддя Сегеда С.М. в період з 09 серпня по 09 вересня 2021 року та з 11 жовтня по 13 жовтня 2021 року перебував у відпустці. 
З урахуванням святкових і вихідних днів та після проведення підготовчих дій, розгляд справи відбувся 18.10.2021 року. 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, районний суд виходив із того, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору.

Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 3 вересня 2009 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Тарифи.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 03 вересня 2009 року станом на 31.08.2020 року становить 15 798,12 грн., та складається з: 496,41 грн. – заборгованість за кредитом, 14 401,71 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 900,00 грн. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний  стороною (сторонами).
На підставі вище викладеного вбачається, що позивач виконав вимоги укладеного між ним та відповідачем кредитного договору та надав Відповідачу кредитні кошти, які в цьому договорі зазначені, що не спростовано стороною відповідача. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк», на підтвердження своїх позовних вимог надав до суду розрахунок заборгованості (а.с. 7-10), довідку про зміну умов кредитування (а.с.11-12), копію Анкети-заяви  ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 02.09.2009 року (а.с. 13), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 03.09.2009 року (а.с.12), копію витягу з умов та правил надання банківських послуг (а.с.15-24), копію паспорту  ОСОБА_1  (а.с. 25-26), статут акціонерного товариства АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 31-32), виписку за договором б/н станом на 10.09.2020 року (а.с.33-35).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається зі змісту ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
03.09.2009 року відповідачем по справі було підписано Анкету – заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Як вбачається з підписаної заяви,,відповідач згоден, що Анкета – заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, правилами користування карткою основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг .

В Довідці «Про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.09.2009 року, яка підписана сторонами, останні погодили розмір відсоткової ставки 2,5 % на місяць на залишок заборгованості (а.с.14).
Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови, судом першої інстанції не було враховано, шо сторонами при укладанні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі №750/6058/17-ц, від 23/12/2019 року по справі 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі 382/327/18-ц та від 26.02.2020 року по справі 355/1091/17.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитором, які склали 14 401,71 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати.
Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише на 94,30 %, то з відповідача з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1982,19 грн. (2102 грн. х 94,30 %), та сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 2973,28 грн. (3153 грн. х 94,30 %).
Таким чином, з відповідача  ОСОБА_1   на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк»слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 4955,47 грн. (1982,19 грн. + 2973,28 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України. 

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
                                                    постановив:  
      
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року змінити, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом та розподілення між сторонами судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії  НОМЕР_2 , виданий 27.10.1997 року Київським РВ УМВС України в Одеській області) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, рахунок № НОМЕР_3 ) заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 14401,71 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста одну гривню 71 копійку).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 27.10.1997 року Київським РВ УМВС України в Одеській області) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, рахунок № НОМЕР_3 ) витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовом і за подання апеляційної скарги у загальній сумі 4955,47 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 47 копійок).

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 496,41 грон. (чотириста дев`яносто шість гривень 41 копійку) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

 Судді Одеського апеляційного суду:                                                С.М. Сегеда

Г.Я. Колесніков

Л.М. Вадовська