КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 752/20632/18                                            Головуючий у 1 інстанції: Шевченко Т.М.
провадження № 22-ц/824/10754/2021                                        Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
20 жовтня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г., 
при секретарі: Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що в ніч з 28.04.2018 року на 29.04.2018 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною В.В. 
Вказувала, що залиття відбулося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 18.06.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 
Зазначала, що 29.04.2018 року вона викликала аварійну бригаду ЖЕД 105 на місце пригоди та патрульну поліцію для фіксування даної пригоди. Додатково позивачкою в присутності свідків було складено Акт про затоплення належної їй квартири.
Внаслідок залиття належна позивачу квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки проживати в ній стало неможливим, зважаючи на сирість та те, що пошкоджена електропроводка б'є струмом, дорогі меблі в квартирі починають псуватися. Дихати в квартирі свіжим повітрям неможливо, псуються особисті речі позивача, відламується шпаклівка, стіни почали змінюватися та лущитися, підлога деформувалася та використані ремонтні матеріали псуються, зникає електричний струм, існує ймовірність виникнення пожежі.
Згідно звіту про оцінку майна, складеного 31 липня 2018 року ПП «Аверті», сума збитку, нанесеного позивачу в результаті пошкодження водою належного їй майна - квартири АДРЕСА_1 , а також рухомого майна, що знаходилося у вказаній квартирі на момент залиття та зазнало пошкоджень, складає 166 592 грн. Вартість проведення оцінки складає 3 000 грн., які були сплачені позивачем.
Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 зазнала переживань та страждань з приводу пошкодження належного їй майна. Хвилювання та думки про відновлення квартири тримали позивачку у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім'ї та на роботі.
За таких підстав, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 166 592 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3 000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою послуг з незалежної оцінки та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 26 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 840, 80 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
  В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Скарга обґрунтована тим, що твердження суду щодо недоведеності позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди є абсурдними та не відповідають дійсності, а судом грубо порушені вимоги процесуального права та взято за основу докази, які не відповідають дійсності.
Також вважає, що суд не взяв до уваги єдиний належний та допустимий доказ, а саме те, що 31.07.2018 року позивачкою було замовлено проведення оцінки щодо вартості завданого матеріального збитку внаслідок залиття квартири. Відповідно до договору на надання послуг з незалежної оцінки від 31 липня 2018 року укладеного між позивачкою та ПП «Аверті» в собі директора Березовської Т.В., вартість проведення оцінки та підготовки відповідного звіту складає - 3 000 грн. Проте, вказана сума не була стягнута з відповідача. 
Крім того, відповідно до висновку проведеної оцінки сума збитку, нанесеного позивачці в результаті пошкодження водою належного їй майна - квартири АДРЕСА_1 , а також рухомого майна, що знаходилось у зазначеній квартирі на момент залиття та зазнало пошкоджень, складає - 166 592 грн.
Вказує, що суб`єктом відповідальності згідно ч.1 ст.1167 ЦК України є відповідач, а тому він зобов`язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку апелянтом оцінено в розмірі саме 100 000 грн. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що не можливо встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завдано матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття вказаної квартири згідно наданих документальних даних та вважав необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з недоведеністю таких вимог.
Щодо розміру моральної шкоди суд вважав, що не всі підстави, на які посилається позивач, є належними та обґрунтованими, і взяв до уваги ті обставини, які мають суттєве значення та впливають на задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, зокрема, що позивач після залиття квартири була позбавлена нормальних санітарних умов проживання і проживала в квартирі в умовах з підвищеною вологістю та вимушена знову робити ремонт при умові, що він до цього нею був зроблений та зіпсований з вини відповідача, що відповідачка не допомла позивачам з ліквідацією залиття квартири, тому вважав за необхідне задовольнити позов в цій частині частково на підставі принципу розумності та справедливості, а саме, в розмірі 7 000 грн.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що квартира 
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною В.В.
Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 18.06.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 
Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
За статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
При цьому, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.
Згідно з ч.2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 
Саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.
Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що в ніч з 28.04.2018 року на 29.04.2018 року відбулося залиття належної їй квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 .
Проте, посилаючись на такі обставини, позивачка не надала до суду належних доказів на підтвердження наявності матеріальної шкоди та її розмір.
Позивачка додала до позовної заяви акт про залиття від 29.04.2018 року, складений нею та підписаний мешканцями квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_3 вищевказаного багатоквартирного житлового будинку, який, як вірно вважав суд першої інстанції, не міг бути прийнятим судом до уваги. 
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
У додатку №4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29 грудня 2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.
Отже, факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи.
На підтвердження позовних вимог позивачка повинна була надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття її квартири, зокрема комісійний акт, який складено з додержанням вищевказаних вимог Правил, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновок відповідної експертизи щодо встановлення причин залиття.
Проте, акт від 29 квітня 2018 року не містить такої інформації, а з відомостей, що містяться у ньому, неможливо встановити, що стало дійсною причиною залиття квартири позивача та конкретних осіб, які допустили таке залиття. Інформація, що міститься в наданому акті, має суперечливий характер і не підтверджує обсягу завданої позивачу шкоди внаслідок залиття з одночасним фіксуванням відомостей щодо винної сторони. 
На підставі викладеного суд вірно вважав, що цей акт не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.
Відповідно до листа Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП від 13.09.2018 року №1196оз/41/11/7/02-2018, наданого позивачкою, з нього вбачається, що 29.04.2018 року о 15 год. 42 хв. від ОСОБА_1 надійшло на спецлінію "102" повідомлення про те, що належну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , затоплюють з квартири, яка розташована вище. Для відпрацювання повідомлення було направлено екіпаж патрульної поліції, який прибув на місце події о 16 год. 19 хв. цієї ж доби. На місці події виявлено ОСОБА_4 , 1995 року народження, яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 , яка повідомила, що в її квартирі прорвало трубу, внаслідок чого були затоплені квартири сусідів, з якими вона самостійно владнає питання (а.с.24).
Суд прийшов до вірного висновку, що вказаний лист також не містить необхідної інформації щодо обсягу та виду пошкоджень належної позивачу квартири внаслідок залиття.
Позивачкою не надано суду Акту про залиття квартири АДРЕСА_1 , складений комісією ЖЕД-105, в якому були б зазначені пошкодження, причина залиття, винна особа та інші необхідні для такого документа реквізити.
В матеріалах справи міститься лист ЖЕД 105 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" №77/1 від 20.09.2018 року, яким підтверджено факт залиття в ніч з 28.04.2018 року на 29.04.2018 року належної позивачці квартири сусідами верхнього поверху, а саме. квартири АДРЕСА_2 , у зв`яку з чим аварійною бригадою ЖЕД 105 за викликом було перекрито ХВП та ГВП. При цьому, акт обстеження не складався у зв'язку з відсутністю відповідної заяви позивача (а.с.177).
В обгрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 також надала звіт про оцінку майна, складений 31 липня 2018 року ПП "Аверті", згідно якого сума збитку, нанесеного позивачу в результаті пошкодження водою належного їй майна - квартири АДРЕСА_1 , а також рухомого майна, що знаходилося у вказаній квартирі на момент залиття та зазнало пошкоджень, складає 166 592 грн. (а.с.28).
На момент візуального огляду приміщень квартири оцінювачем встановлено, що
- в приміщенні 1 спостерігається вимивання фіксуючого розчину зі швів плитки на підлозі, набухання та розтріскання плінтусу з МДФ. Пошкоджено килим,
- приміщення 2 та 3 при проведенні ремонту були об'єднані, із загального простору виділено ванну кімнату (приблизно 6 кв.м.) інша площа (18,2 + 15,6 - 6 = 27.8 кв.м) використовуються як кухня. Постраждала стеля (гіпсокартон деформований, утеплювач досі вологий, оскільки немає вільного доступу свіжого повітря для його просушки, світильники з гіпсу порозбухали та деформовані), стіни (відлущення фарби та тріщини), плінтус (розбух та потріскався), розетки було замінено, оскільки виникло замикання мережі, кухонні меблі розтріскалися, фасади та карніз потребують відновлення або заміни. Необхідна заміна утеплювача на стелі. Пошкоджено килим,
- приміщення 4 використовується як гардеробна кімната. Гіпсокартон та утеплення стелі потребують повної заміни, яка можлива тільки після розбирання вбудованих меблів.
Разом з тим, при визначенні величини збитку, нанесеного нерухомому майну, що належить позивачу, спеціалістом ПП "Аверті" були використані акт про залиття від 29.04.2018 року, підписаний сусідами, та лист Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП від 13.09.2018 року №1196оз/41/11/7/02-2018, що не містять достовірної інформації щодо обсягу та виду пошкоджень належної позивачу квартири внаслідок залиття, а тому суд вірно не міг вказаний звіт покласти в основу рішення.
 За клопотанням відповідача ОСОБА_2 під час судового розгляду ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с.180).
Відповідно до висновку №31195/19-43/31382/19-53 від 28.01.2021 року експертів Київського НДІСЕ за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи встановити причину залиття квартири АДРЕСА_1 , що сталося в ніч з 28 квітня 2018 року на 29 квітня 2018 року, згідно візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим.
Встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття вказаної квартири також не вбачається можливим у зв`язку з проведенням в ній ремонтних робіт.
Встановити вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завдано матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття вказаної квартири згідно наданих документальних даних не вбачається можливим у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи всіх необхідних даних (т.2, а.с.19 - 27).
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції вірно вважав необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з недоведеністю таких вимог.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 26 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 жовтня 2021 року.

Головуючий:  

Судді: