ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 160/10368/20
адміністративне провадження № К/9901/34982/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
за участю:
секретаря судового засідання Грінкевич А.І.
представника відповідача: Косяк Н.В.
представників третіх осіб на стороні відповідача: 
Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Конопліцького І.В.
Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Павлюк М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №160/10368/20
за адміністративним позовом ОСОБА_1 (позивач-1), Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (позивач-2), 
до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерний банк «Кліринговий дім»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Акціонерне товариство «Укртрансгаз»
про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та скасування постанов,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 (головуючий суддя - Ніколайчук С.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 (головуючий суддя - Чередниченко В.Є., судді - Іванов С.М., Панченко О.М.),

ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. 31 серпня 2020 року позивачі - ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігора Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерний банк «Кліринговий дім», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовною заявою, у якій позивачі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.09.2020, просили суд:
- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича з відкриття виконавчих проваджень №62704083, №62863932, №62897924, які включені у зведене виконавче провадження №62865522;
- скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, винесені в межах виконавчих проваджень №62704083, №62863932, №62897924, які включені у зведене виконавче провадження №62865522 відповідно до переліку, викладеного у позовній заяві (зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження);
- зняти арешт, накладений на рахунки АТ «Дніпрогаз» в рамках зведеного виконавчого провадження №6286552 (яке об`єднує ВП №62704083, №62863932, №62897924) на підставі постанови приватного виконавця Щербакова І.М. про арешт коштів боржника від 03.08.2020 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019 у справі №904/2732/18 (виконавче провадження №62704083).
2. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Укртрансгаз».
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій
4. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020, провадження у справі в частині позовних вимог стосовно позивача-2 - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» закрито. Роз`яснено Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
5. Суд першої інстанції виходив з того, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулося до суду з позовом як сторона виконавчого провадження в рамках примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області. З огляду на положення ст. 287 КАС України, ст.ст. 339,   340 ГПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції зробив висновок про те, що цей позов в частині вимог стосовно позивача-2 -   Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки законодавством передбачений інший порядок оскарження учасниками виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судових рішень у господарських справах.
6. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції та також вказав, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» як сторона виконавчого провадження в рамках примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області, має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця до господарського суду у порядку, визначеному ст. ст. 339, 340 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд апеляційної інстанції відхилив твердження позивача-2 про те, що цей спір стосується широкого кола осіб та є публічно-правовим, оскільки зазначені обставини не спростовують встановлений законом порядок для оскарження дій, бездіяльності чи рішень приватного (державного) виконавця під час виконання судового рішення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
7.   У грудні 2020 року  Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020.
8. У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
9.   У касаційній скарзі позивач-2 вказує на те, що підставою для подання позову стало те, що при здійсненні виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження №62865522 приватний виконавець Щербаков І.М. допустив, на думку позивача-2, порушення конституційного права ОСОБА_1 та інших працівників АТ «Дніпрогаз» на виплату винагороди за працю, в тому числі обов`язкових утримань із заробітної плати (аліментів), в той час як зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. Скаржник зазначає, що на кошти, призначенням яких є оплата праці, не може бути звернуто стягнення за іншими вимогами, а накладення арешту на рахунки, що використовуються для виплати заробітної плати, є протиправним та заборонено законом.
10. АТ «Дніпрогаз» вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували того, що вказані порушення стосуються прав та законних інтересів широкого кола осіб - працівників АТ «Дніпрогаз», а не лише АТ «Дніпрогаз» як боржника, а тому, на думку скаржника, цей спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №340/25/19, відповідно до висновків якої для визначення юрисдикції спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду, і якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
11. Також, скаржник вказує, що позовні вимоги АТ «Дніпрогаз» у цій справі нерозривно пов`язані з вимогами ОСОБА_1 . Відтак, у разі закриття за ними провадження останній буде позбавлений можливості належним чином захистити свої порушені права, оскільки він не є стороною виконавчого провадження. На переконання скаржника, можливість оскарження АТ «Дніпрогаз» дій приватного виконавця до господарського суду у порядку, встановленому ст.ст. 339, 340 ГПК України, не вказує на неможливість оскарження дій відповідача як суб`єкта владних повноважень в межах адміністративного судочинства як публічно-правового спору відповідно до ст.   287 КАС України. Оскільки публічно-правовий аспект діяльності приватного виконавця не може бути оскаржений до господарського суду, закриття провадження за позовом АТ «Дніпрогаз», на думку позивача-2, обмежує його право на доступ до правосуддя.
12. АТ «НАК «Нафтогаз України» подало відзив на касаційну скаргу, в якому вважає доводи касаційної скарги безпідставними, та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
13. Третя особа зазначає, що законодавством встановлено, що підсудність розгляду скарг на дії виконавців у виконавчому провадженні залежить не від кола осіб-скаржників, а від органу, який приймав рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження. Вказує, що Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який визначає порядок оскарження дій та рішень посадових осіб під час примусового виконання рішень, а оскільки Законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця, зазначене виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
14. АТ «Укртрансгаз» також подано відзив на касаційну скаргу, доводи якого є аналогічними з доводами, викладеними у відзиві АТ «НАК «Нафтогаз України». 
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
15.   Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 для розгляду справи №160/10368/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк   Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
16. Ухвалою Верховного Суду від 24.12.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17. Ухвалою Верховного Суду від 29.07.2021 адміністративну справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
ІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
(в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин)
18. Кодекс адміністративного судочинства України
18.1. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
18.2. Відповідно до ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
19. Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016
19.1. Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
IV. Позиція Верховного Суду
20. Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
22. У касаційній скарзі позивач-2 вважає, що він як боржник у зведеному виконавчому провадженні має право оскаржувати дії виконавця в порядку, встановленому ст. 287 КАС України. При цьому вказує, що спірні правовідносини є публічно-правовими, що надає право АТ «Дніпрогаз» оскаржувати дії приватного виконавця у зведеному виконавчому провадженні в порядку адміністративного, а не господарського судочинства. Колегія суддів не погоджується з такими доводами, з огляду на наступне.
23. Частиною 1 ст. 287 КАС встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
24. Отже, припис вказаної статті КАС України застосовується лише у випадку, якщо інший нормативно-правовий акт не визначає іншого порядку оскарження дій і бездіяльності державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби.
25. Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ГПК України.
26. Так, відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частина 1 статті 340 ГПК України встановлює, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
27. Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» містить імперативну норму, відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону).
28. Таким чином, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. Наведена правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.04.2019 у справі №757/53656/17-а та від 06.02.2019 у справі №815/4232/17, і колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від вказаної позиції.
29. Отже, оскільки АТ «Дніпрогаз» було відповідачем у господарських справах та є боржником у зведеному виконавчому провадженні з примусового виконання рішень Господарського суду Дніпропетровської області, то спір щодо оскарження ним постанов приватного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання виконавчих листів, виданих Господарським судом Дніпропетровської області в господарських справах, підлягає розгляду в порядку ГПК України. 
30.  Наведеним спростовуються також доводи касаційної скарги про те, що цей спір має розглядатися в межах адміністративного судочинства як публічно-правовий спір, оскільки в даному випадку має застосовуватися порядок оскарження, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», що також передбачено ст. 287 КАС України, на яку посилається скаржник. 
31. Інші доводи касаційної скарги не спростовують викладених висновків, та Суд зазначає, що їм вже була надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції. 
32. Також Верховний Суд наголошує, що позивач-2 не обмежений правом звернутися за захистом своїх прав в порядку господарського судочинства, а тому твердження про те, що оскаржуваними судовими рішеннями було обмежено його право на доступ до правосуддя Судом відхиляються. 
33. При цьому касаційний суд вважає помилковими посилання скаржника на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №340/25/19, оскільки правовідносини у вказаній справі не є подібними до спірних правовідносин, і у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність розгляду справи в порядку не адміністративного, а цивільного судочинства. 
34. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово зазначала, що за правилами адміністративного судочинства слід розглядати справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому проваджені, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних видів судочинства (зокрема, у постановах від 16.01.2019 у справі №657/233/14-ц, від 13.02.2019 у справі №808/2265/16 і від 19.06.2019 у справі №64/229).
35. Проте оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених у зведеному виконавчому провадженні щодо примусового виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами одного виду судочинства, має відбуватися за правилами того ж судочинства у суді, який видав виконавчий документ. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 у справі №554/8004/16-ц.
36. З огляду на викладене, Верховний Суд не вбачає неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, а тому підстави для скасування чи зміни ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2020 відсутні.
37. Згідно зі ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
38. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
39. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" залишити без задоволення.
2. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 160/10368/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Повний текст постанови складено 15.11.2021.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко