Номер провадження: 33/813/1371/21
Номер справи місцевого суду: 519/722/21 
Головуючий у першій інстанції Лемець С.П. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року                                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Южного міського суду Одеської області від 20.09.2021 року, якою: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий ст.інженером в ДП МТП «Южний», 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
встановив:

Оскарженою постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Згідно з оскарженою постановою, 28.06.2021 року, о 20 год. 58 хв., в м. Южне по вул. Савельєва, 23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA AVENSIS VERSO», НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 0872» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Не погоджуючись із постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на необґрунтованість та незаконність постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт посилається на те, що суддя районного суду не звернув уваги на порушення, допущені працівниками поліції при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення, зазначає, що працівники поліції не пояснили йому причини зупинки, свавільно застосували до нього кайданки, що і слугувало підставою для його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Стверджує, що працівники поліції не пропонували йому проходження огляду в медичному закладі, а він від такого огляду не відмовлявся. Також апелянт звертає увагу, що працівники поліції не відсторонили його від керуванням транспортним засобом.
ОСОБА_1  у судове засідання апеляційного суду не з`явився, а судовий розгляд тричі відкладався у зв`язку з його неявкою. Про дату, час та місце розгляду справи останній був повідомлений належним чином, зокрема, в останнє, як шляхом СМС-повідомлення на номер його мобільного телефону, який вказаний в матеріалах справи, так і шляхом телефонограми за вказаним ним номером телефону. 
Будь-яких заяв, або клопотань від апелянта про причини неявки до суду апеляційної інстанції у судове засідання, призначене на 02.12.2021, не надходило. 
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, який був завчасно повідомлений про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, з посиланням на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, апеляційним судом встановлено таке.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про законність постанови судді районного суду щодо визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Так, згідно з протоколом серії ОБ № 098971 від 28.06.2021 року, водій ОСОБА_1 , 28.06.2021 року, о 20 год. 58 хв., в м. Южне по вул. Савельєва, 23 керував транспортним засобом «TOYOTA AVENSIS VERSO», НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 0872» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 098971 від 28.06.2021 року ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень. 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи (а.с. 2), останній пояснив, що дійсно, 28.06.2021 року, в вечірній час доби, він вживав горілку, після чого сів за кермо автомобіля та був зупинений працівниками патрульної поліції на вул. Савельєва в м. Южне. В поясненнях ОСОБА_2 також зазначив, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», а також у медичному закладі, на що він відмовився. 
Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 , а також відмовою від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами на DVD-R диску «Verbatim», на яких зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою газоаналізатору «Alcotest 0872», так і у медичному закладі.
При цьому, відповідно до наявних відеозаписів з боді-камер поліцейських, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти медичний огляд, але останній в категоричній формі відмовився від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі. 
З переглянутого апеляційним судом відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 28.06.2021 року, під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, який беззаперечно підтверджує відомості викладені в протоколі та вину правопорушника.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи. 
На відеозапису зафіксовано момент зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також перебіг складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поліцейськими від самого початку повідомлено ОСОБА_1 , що його транспортний засіб зупинений у зв`язку з надходженням на лінію оператора «102» повідомлення про те, що на автомийку в м. Южне по вул. Будівельників, 24, заїхав автомобіль марки «Тойота» державний номер НОМЕР_2 , водій якого знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, що в подальшому, підтвердив в своїх поясненнях ОСОБА_1 . 
Тобто, дій, які б вказували на порушення поліцейськими порядку або Інструкції під час апеляційного розгляду скарги не встановлено та дії останніх були здійснені в межах наданих їм повноважень.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 стосовно того, що його пояснення, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ним не підписувались, оскільки за час розгляду справи у судах, ОСОБА_1 будь-яких заперечень до матеріалів справи не подавав, та не був позбавлений права протягом півтора місяці (з моменту першого повідомлення про призначення до розгляду справи) ознайомитись зі справою та подати заперечення. Посилання на те, що він письмові пояснення не надавав, апеляційний суд оцінює критично, як намагання останнього ввести суд в оману та уникнути адміністративної відповідальності. 
Доводи ОСОБА_1 стосовно застосування до нього під час затримання поліцейськими кайданок, через що він відмовився проходити тест на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alcotest 0872», апеляційний суд до уваги не приймає та зазначає, що зазначені обставини, тобто правомірність дій працівників поліції в частині застосування спецзасобів, не є предметом розгляду скарги на постанову суду про визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підстави та порядок застосування до особи спецзасобів працівниками правоохоронного органу, у разі достовірності такої інформації, підлягають перевірці уповноваженими на це правоохоронними органами, до яких ОСОБА_1 не позбавлений права звертатися з відповідними заявами.
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу не відсторонення його від керування транспортним засобом після відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд визнає непереконливими, оскільки на підтвердження цих обставин, апелянтом доказів не надано. 
Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення працівники поліції не зазначили відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом, не впливають на правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та не спростовують висновок про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Застосовуючи адміністративне стягнення, суддя районного суду дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини. Стягнення застосовано в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Рішення суду в цій частині також відповідає сталій практиці Європейського суду з прав людини, зокрема висновку у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, в якому Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в районному суді.
За таких обставин суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -  

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Южного міського суду Одеської області від 20.09.2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду            Р.І. Котелевський