ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12601/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 жовтня 2021 року                                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Мельничука В. П., Лічевецького І. О.	
           за участю секретаря:	 	Волошка О. Л.	

представника позивача Байди В. В., Коваль Є. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд факторинг" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 26.01.2021) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд факторинг" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та нечинним наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції" №71/5 від 09.01.2020 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.01.2020 року за № 24/34307, як такого, що видано всупереч положенням статті 14 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" № 3166-VІ від 17.03.2020 року та "Положення про Міністерство юстиції України", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд факторинг" залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, оскаржуваний наказ Мін`юсту №71/5 від 09.01.2020 розроблено та затверджено на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (із змінами).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд Факторинг" вважає наказ Міністерства юстиції України від 09.01.2020 р. № 71/5 протиправним та просить його скасувати, оскільки, згідно з положеннями Закону України "Про центральні органи державної виконавчої влади" та Типового положення про колегію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади і місцевої державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 р. №1569, є консультативно-дорадчим органом Міністерства, який здійснює розгляд та аналіз з усіх питань, що виникають при реалізації Міністерством покладених на нього у відповідності до положень законодавства завдань, а не є органом міністерства, створеним для вирішення питань поточної діяльності в окремій сфері відносин, для якого передбачено створення структурних підрозділів в межах затвердженої структури Міністерства. 
Натомість створення колегії у спосіб, передбачений наказом від 09.01.2020 р. № 71/5, не передбачено Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014 р.
Згідно з п. 13 Положення №228 колегія міністерства утворюється шляхом прийняття міністром відповідного міністерства, тоді як в даному випадку колегія була створена  наказом від 09.01.2020 р. № 71/5.
Відсутність інформації про публікацію рішення, яким було затверджено персональний склад Колегії Міністерства юстиції України, чи про реквізити такого рішення не дозволяє стверджувати про створення відповідної колегії, тоді як затвердження Положення № 71/5 є фактичним створенням підготовки для делегування міністерством своїх повноважень консультативно-дорадчому органу, тоді як законодавством таке не передбачено.
Також, при створенні Колегії порушено порядок створення колегії Міністерства юстиції України, визначеного аб. 34 п. 13 Положення №228.
Враховуючи, що на підставі вказаного Положення № 71/5 прийнято рішення яким порушено права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень».
Приписами статті 7 цього Закону встановлено, що Міністерство юстиції України, окрім іншого:
- забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;
- здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;
- організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;
- розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;
Статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
З вказаною нормою кореспондується підпункт 8310 пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014 (далі - Положення № 228), відповідно якого Мін`юст розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення.
Частиною 9 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.
Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначена Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (зі змінами) (далі - Порядок №1128).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1128, розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком (абз.2 пункту 2 Порядку № 1128).
Абзацом другим пункту 2 Порядку № 1128 передбачено, що для забезпечення колегіального розгляду скаргу сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Водночас відповідно до підпункту 4 пункту 6 Положення про Міністерство юстиції України № 228 Мін`юст відповідно до покладених на нього завдань має право скликати наради, утворювати комісії, у тому числі постійно діючі, та робочі групи, проводити наукові конференції, семінари з питань, що належать до компетенції Міністерства.
Пунктом 13 Положення №228 встановлено, що для погодженого вирішення питань, що належать до компетенції Мін`юсту, обговорення найважливіших напрямів його діяльності у Мін`юсті може утворюватися колегія.
Рішення колегії можуть бути реалізовані шляхом видання наказу Мін`юсту.
Для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Мін`юсті можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи.
Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджуються Міністром.
Відтак, пунктом 2 Порядку № 1128 та Положенням № 228, надано право Міністерству юстиції України утворювати колегії, в тому числі для вирішення питань, що належать до компетенції міністерства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є забезпечення нормативно-правового регулювання.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.
Згідно з частиною третьою статті 15 цього Закону накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно- правових актів.
Відповідно до пункту 1 Положення № 228 Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику, крім іншого, у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказом Міністерства юстиції України №71/5 в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством відповідачем затверджено Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача в частині невідповідності оскаржуваного наказу Мін`юсту від 09.01.2020 № 71/5 вимогам статті 14 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».
Згідно з ч. 1, 2, 7, 8, 9 ст. 14 Закону № 3166-VI для підготовки рекомендацій щодо виконання завдань міністерства може утворюватися колегія міністерства як консультативно-дорадчий орган.
До складу колегії входять міністр (голова колегії), перший заступник міністра, заступники міністра, державний секретар міністерства, можуть входити керівники самостійних структурних підрозділів апарату міністерства, територіальних органів міністерства, а також за згодою - представники інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, наукових і навчальних закладів, громадських об`єднань, інші особи.
Для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у міністерстві можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи.
Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів приймає міністр.
Кількісний та персональний склад колегії, інших консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів і положення про них затверджує міністр.
Вказані положення регулюють діяльність колегій міністерств як консультативно-дорадчих органів, не визначають виключний перелік питань, що можуть відноситися до компетенції колегії з врахуванням специфіки роботи того чи іншого міністерства. 
Приписами статті 14 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що для підготовки рекомендацій щодо виконання завдань міністерства може утворюватися колегія міністерства як консультативно-дорадчий орган, водночас, вказаною нормою не регулюються правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі щодо порядку розгляду скарг у цій сфері.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, ні преамбула оскаржуваного наказу від 09.01.2020 р. № 71/5, ні постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1128, не містять посилання на ст. 14 Закону №3166-VI як на підставу створення Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, відповідно, положення ст. 14 Закону № 3166-VI очевидно не застосовувалися як підстава для прийняття оскаржуваного наказу, і оскаржуваний наказ не має їм відповідати.
Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції створена на виконання повноважень, покладених на Міністерство юстиції України ст. 37 Закону №1952-IV.
З цих же підстав помилковим є доводи апелянта щодо невідповідності оскарженого ним наказу Мін`юсту № 71/5 Типовому положенню про колегію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади і місцевої державної адміністрації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 № 1569.
Слід зауважити, що предмет правового регулювання вказаних підзаконних нормативно- правових актів є різним. Типове положення про колегію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади і місцевої державної адміністрації жодним чином не стосується сфери регулювання спірного акта, а тому в даному випадку не вбачається невідповідність спірного акта вказаному Типовому положенню.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апелянта в частині невідповідності оскаржуваного атка Положенню про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №228 від 02.07.2014 р.
Згідно з п. 13 Положення для погодженого вирішення питань, що належать до компетенції Мін`юсту, обговорення найважливіших напрямів його діяльності у Мін`юсті може утворюватися колегія.
Рішення колегії можуть бути реалізовані шляхом видання наказу Мін`юсту.
Для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Мін`юсті можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи.
Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджуються Міністром.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, хоч п. 13 Положення застосовується у випадку утворення колегій саме на реалізацію ст. 14 Закону № 3166-VI, формально утворення Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції наказом від 09.01.2020р. № 71/5 йому не суперечить.
Слід також зауважити, що як при зверненні до суду з даним позовом так і обґрунтовуючи вимоги апеляційної  скарги товариством наведено жодних доводів в підтвердження порушення відповідачем процедури прийняття спірного нормативно-правового акта.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
          
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд факторинг" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Конкорд факторинг" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	О. О. Беспалов	
Суддя 	    В. П. Мельничук	
Суддя	      І. О. Лічевецький	

(Повний текст постанови складено 13.10.2021)