Справа № 134/1706/20 
Провадження № 22-ц/801/2066/2021
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року	Справа № 134/1706/20 	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці цивільну справу № 134/1706/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 травня 2021 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене у складі судді Зарічанського В.Г.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.02.2011.
При підписанні анкети – заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. 
Відповідач в порушення зазначених умов договору зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 31.08.2020 прострочена заборгованість склала 670555,35 грн., з яких: 
- 8256,36 гривень - заборгованість за тілом кредита;                                                - 656448,99 грн. - заборгованості за простроченими відсотками;
- 5850,00 гривень – нарахована пеня.
Однак в подальшому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 139620,97 грн., з яких:
- 8256,36 гривень - заборгованість за тілом кредита;
- 131364,61 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02.02.2011 по 31.03.2018.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати взяте на себе зобов`язання, тому виник даний спір. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН – НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом сумі 8256 (вісім тисяч двісті пятдесят шість) гривень 36 копійок на (р/р № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», МФО №305299, код ЄДРПОУ 14360570).
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок на (р/р № НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», МФО №305299, код ЄДРПОУ 14360570).
Судове рішення мотивоване тим , що розрахунок є необґрунтований в частині нарахування процентів за кредитним договором. Формула розрахунку процентів є незрозумілою. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивачем не пред`явлено. 
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить судове рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати й ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Міхасішин І.В., судді: Войтко Ю.Б., Стадник І.М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки довідці про умови кредитування, яка особисто підписана відповідачем. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем не надано.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що 02.02.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з  ОСОБА_1 згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.                                        
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.                                                  
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.                                        
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість  відповідача за вказаним кредитним договором становить 139620,97 грн., з яких: - 8256,36 гривень - заборгованість за тілом кредита ; - 131364,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02.02.2011 по 31.03.2018.
Позиція суду апеляційної інстанції
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких міркувань.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, з огляду на те, що позивачем фактично оскаржується рішення суду в частині незадоволених позовних вимог, тому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення в частині, яка не оскаржується.
Установлено, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", в якій, зокрема, зазначено, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.
Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення банк посилався на те, що в порушення умов договору від 02.02.2011 року та положень ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, тому станом на 31.08.2020 прострочена заборгованість склала 670555,35 грн., з яких: 8256,36 гривень - заборгованість за тілом кредита;656448,99 грн. - заборгованості за простроченими відсотками
На підтвердження узгодження умов договору АТ КБ "ПриватБанк" додано до позовної заяви копію підписаної відповідачем анкети-заяви про приєднання до банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, довідки про зміну умов кредитування, видані картки, а також про умови кредитування з використання кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду".
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За правилами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Позивач обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду».
Зазначена довідка підписана відповідачем (а.с.20).
Заперечень щодо підпису цієї довідки відповідачем не надано.
Указана довідка визначає, зокрема, ставки процентів за користування кредитом (2,5% на місяць), пені, а також штрафів.
Вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
У свою чергу учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції усупереч положенням статті 89 ЦПК України жодним чином не мотивував відхилення довідки про умови кредитування як доказу обґрунтованості позовних вимог, не звернув належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення процентів, пені та штрафів погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем, та дійшов помилкового висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог в цій частині.
У наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме: 30 %, 34,80 %, 43,20 % (а. с. 6-11).
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскільки сторонами було погоджено процентну ставку, а у розрахунку банку проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, то суду слід було визначити й стягнути заборгованість за процентами відповідно до положень закону та підписаної відповідачем заяви та довідки про умови кредитування.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Отже, у порушення статей 89, 263-264 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені вище положення закону уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, зокрема заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які підписані відповідачем, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення відсотків за користування кредитом.
Перевіряючи правильність нарахування банком процентів, суд апеляційної інстанції виходить із розміру процентної ставки, яка узгоджена з позивачем та зазначена у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» (2,5% на місяць (30 % річних), підписаній особисто відповідачем.
Пред`являючи цей позов, банк просив стягнути проценти за користування ОСОБА_1 кредитними коштами, нараховані за період з 02 листопада 2011 року по 31 серпня 2020 року у розмірі 131 364,61 грн. 
Як слідує із наданого банком розрахунку заборгованість зі сплати відсотків виникла 31 березня 2018 року. 
Починаючи з 31березня 2018 року позивач нараховував проценти за ставкою 43,2 % річних, що свідчить про неправомірні дії банку щодо підвищення процентної ставки, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.
При цьому посилання банку як на правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за підвищеною ставкою.
Отже, суд апеляційної інстанції не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила, а тому вважає, що проценти підлягають стягненню за процентною ставкою 30 % річних, яка узгоджена із відповідачем.
Так, відповідно до наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 31 березня 2018 року по 31 серпня 2020 року становить 884 дні.
Заборгованість за тілом кредиту складала 8256,36 грн.
Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 6 082,19 грн (8256,36 х 30%) : 360) х 884 днів.
Така формула розрахунку узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24 лютого 2021 року по справі № 285/3500/19.
За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 6082,19 грн, оскільки розмір 131 364,61 грн позивачем недоведений.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Ураховуючи викладене рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення процентів у розмірі 6082,19 грн та розподілу судових витрат. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем заявлено ціну позову у розмірі 139620,97 грн. За подання позовної заяви та апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатило 5 255 грн судового збору. Позовні вимоги задоволено на суму 14338,55 грн.
Отже, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 539,67 грн (5255?14338,55) ? 139620,97) судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 – 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк» скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН – НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за процентами у розмірі 6082,19 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН – НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 539,67 грн судового збору.
В іншій частині заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 І.В. Міхасішин
Судді:                                                                          Ю.Б. Войтко
                                                                               І.М. Стадник