Номер провадження: 22-ц/813/5374/21 
Номер справи місцевого суду: 520/9098/13-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого-                  Гірняк Л.А.
Суддів -                          Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
За участю секретаря –                  Ющак А.Ю.

Представника апелянта –                 Харченко А.В.
Позивача –                  ОСОБА_1 .
Прелставника відповідача –         ОСОБА_2 
Представника відповідача –         ОСОБА_3 

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеська міська рада, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради
- про зобов`язання вчинити певні дії, 
-визнання незаконним та скасування розпорядження Київської райадміністрації, скасування свідоцтва про право власності, 
за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , треті особи без самостійних вимог Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради 
-про виділ частки із спільного домоволодіння, 
-визначення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовної заяви:
В листопаді 2013 року до Київського райсуду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , Київської районної адміністрації, Виконкому Одеської міськради, КП «ОМБТІ та РОН», Реєстраційної служби ГУЮ в Одеській області я якому просили:
-зобов`язати ОСОБА_8 усунути позивачам перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ;
-визнати незаконним та скасувати розпорядження Київської рай адміністрації №863 від 16.11.2012 року відносно ОСОБА_8 ;
-визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на дачні будівлі по АДРЕСА_1 , видане 28.12.2012 року виконкомом міськради ОСОБА_8 ;
-визнати незаконною та скасувати Реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2013 року номер запису про право власності 209339 на ім`я ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.07.2013 року - відмовлено у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства в частині вимог щодо визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно від 21.02.2013 року на ім`я ОСОБА_8 та відкрито провадження за вищеназваним позовом щодо зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування розпорядження рай адміністрації, свідоцтва про право власності.
17.09.2013 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Одеської міської ради, третіх осіб Київської райадміністрація, Реєстраційної служби ГУЮ в Одеській області, КП «ОМБТІ та РОН» в якій просили суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд. 
Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 14.04.2014 року по справі призначена будівельно-технічна експертиза, до виконання якої провадження по справі було зупинено.
08.10.2014 року до суду надійшов висновок Будівельно-технічної експертизи та провадження по справі відновлено.
26.02.2015 року суд задовольнив клопотання позивачів за первісним позовом про зупинення провадження по справі до розгляду по суті іншим судом кримінальної справи за обвинувачуванням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року затверджено угоду від 10.02.2015 року у кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_8 про примирення, ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу.
Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 20.05.2015 року відновлено провадження по даній справі, справу призначено до судового розгляду. 
Ухвала Київського райсуду м. Одеси від 25.06.2015 року про відмову ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову представником ОСОБА_8 оскаржена в апеляційному порядку. 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.11.2015 року - ухвала Київського райсуду м. Одеси від 25.06.2015 року, про відмову ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, залишена без змін.
22.12.2015 року ОСОБА_8 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Після проведення по справі додаткових будівельно-технічних експертиз, отримання пояснень експерта в судовому засіданні ОСОБА_8 надавав заяви про уточнення позовних вимог. Остання заява про уточнення зустрічного позову до суду надійшла 26.12.2018 року.
Сторона позивача за первісним позовом неодноразово надавала заяви про уточнення позовних вимог - 25.03.2016 року та 23.09.2016 року. 
Представник ОСОБА_4 – ОСОБА_10 надала до суду заперечення на уточнену позовну заяву ОСОБА_8 і стверджувала, що технічний висновок від 01.03.2012 року, виготовлений ПП «ОНДЦЕД» №052\2014 судової будівельно-технічної експертизи від 16.09.2014 року не відповідає інтересам ОСОБА_4 , тому як доступ до гаражу літ. «И» зі сторони будівель ОСОБА_8 не надана.
ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом) з експертним висновком від 26.12.2018 року не погодився, обґрунтування своєї незгоди не навів.
Інші відповідачі за зустрічним позовом будь-яких заперечень на заяву ОСОБА_8 по уточнення позову з урахування висновку експерта від 26.12.2018 року не надали.
26 листопада 2018 року від сторін по справі – ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 надійшло клопотання до суду про бажання вирішити спір мирним шляхом. 
Про намір виділити з домоволодіння в самостійний об`єкт нерухомості належної частки заявила ОСОБА_7 (в 2017 році звернулась з самостійним позовом до суду, провадження по справі зупинено до розгляду даної справи). Про бажання виділити у самостійний об`єкт нерухомості належну йому частку у домоволодінні заявляли ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , але відповідних вимог не заявляли. У зв`язку з тим, що сторони не дійшли миру, суд продовжив розгляд справи по суті.

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 року позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування розпорядження Київської рай адміністрації, скасування свідоцтва про право власності - задоволено частково.
Скасовано свідоцтво про право власності на дачні будівлі по АДРЕСА_2 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 28 грудня 2012 на ім`я ОСОБА_8 .
В іншій частині позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишено без задоволення.
Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , треті особи без самостійних вимог Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради про виділ частки із спільного домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволено.
Визначено наступний порядок користування земельною ділянкою площею 0,1146 га по АДРЕСА_1 між співвласниками домоволодіння :
виділено у користування ОСОБА_8 земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,0353га, яка складається з:
?земельної ділянки площею 0,0269 га., яка визначена точками у висновку №228\2018 судової земельно-технічної експертизи: 
- від точки 1, по прямій лінії на відстані 0,63м (до точки 2);
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 6,27м (до точки 3);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 7,50м (до точки 4);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,48м (до точки 5);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,25м (до точки 6);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,74м (до точки 7);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,30м (до точки 8);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,11м (до точки 9);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 7,33м (до точки 10);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,88м (до точки 11);
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 9,69м (до точки 12);
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,50м (до точки 13);
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 8,02м (до точки 14);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,83м (до точки 15); 
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,80м до первісної точки відліку (до точки 1);
?земельної ділянки площею 0,0009 га для обслуговування житлового будинку літ. «М», яка визначена точками:
- від точки 12, по прямій лінії на відстані 1,0м (до точки 13); 
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 8,02м (до точки 14);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0м (до точки 16);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 7,99м (до точки 17);
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,07м(до точки 18);
- з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,0м до первісної точки відліку (до точки 12);
?земельної ділянки площею 0,0075 га, яка визначена точками та на якій розташована літня кухня літ. «Ж»:
- від точки 20, по прямій лінії на відстані 7,15м (до точки 21); 
- далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 9,71м (до точки 22);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,75м (до точки 23);
- з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 16,34м (до точки 24);
-з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,18м до первісної точки відліку (до точки 20).
В загальному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , Одеської міської ради залишити земельну ділянку загальною площею 0,0514га по АДРЕСА_1 , яка визначена точками у висновку №228/2018 судової земельно-технічної експертизи: 55,56,49,48,47,46,62, 61,60,59,58,57,31,30,29,23,24,20,21,22,11,12,18,17,16,19,20, та точками 5,54,41,40,39,38,37,32,34,35,36,27,26,25,24.
Виділено з домоволодіння АДРЕСА_1 в самостійний об`єкт нерухомості будинок літ. «М» загальною площею 34,3 кв.м., в тому числі житловою – 27 кв.м. з господарськими спорудами літні кухні літ. «Н» і літ. «Ж», альтанка літ. «П», що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,0353 га по АДРЕСА_2 .
Припинено право спільної часткової власності на 11/100 частин в домоволодінні АДРЕСА_1 ОСОБА_8 .
В загальному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , Одеської міської ради і ОСОБА_8 – власника будинку літ. «М» по АДРЕСА_2 залишено земельну ділянку площею 0,0279га по АДРЕСА_1 , яку у висновку №228/2018 судової земельно-технічної експертизи визначена точками:
-від точки 10, по прямій лінії на відстані 5,88м до точки 11; з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,89м (до точки 22);далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,75м (до точки 23);далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 4,70м (до точки 29); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,79м(до точки 30); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 11м (до точки 31);далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,77м (до точки 57); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,33м (до точки 58); подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,69м (до точки 59);далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,47м (до точки 60); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,24м (до точки 61); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,56м (до точки 62);з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,60м (до точки 46); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,20м (до точки 47); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,42м (до точки 48); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,01м (до точки 49); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 5,16м (до точки 56); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 14,61м (до точки 55); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,06м (до точки 63); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 10,34м (до точки 64); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,11м (до точки 65); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 3,96м (до точки 66); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 24,86м (до точки 67); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,86м (до точки 68);з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,33м (до точки 69); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,43м (до точки 70); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,26м до первісної точки відліку (до точки 10).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу.
Просить частково скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_8 в задоволені його зустрічного позову в повному обсязі.
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Виконавчий комітет Одеської міської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційна служба ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:
Заявник вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. 
Зазначає, що рішення суду в частині скасування свідоцтва про право власності на дачні будівлі по АДРЕСА_2 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 28 грудня 2012 на ім`я ОСОБА_8 є законним.
Вважає рішення суду за зустрічним позовом ОСОБА_8 до них і третіх осіб без самостійних вимог: Одеської міської ради, Київської районної адміністрації Одеської міської ради про виділ частки із спільного домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою є незаконним та таким, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що в цій частині рішення суду необхідно скасувати, та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_8 в задоволенні зустрічного позову.
Посилається на те, що земельна ділянка виділена ОСОБА_11 в користування впригик до стіни його гаража під літ. «И», забравши земельну ділянку більше ніж на 1 кв.м, яка за цільовим призначення вела до господарчої споруди у вигляді сараю під літ. «З». Тим самим лишила його підходу до свого гаражу літ. «И» та сараю літ. «З». 
Окрім того посилається на те, що суд неправомірно взяв до уваги експертизу, яка є неналежним доказом, так як виготовлена з порушенням чинного законодавства.
Зазначає, що суд розглянув справу за його відсутності.
19.12.2019 року, від представника  ОСОБА_8  – ОСОБА_3 , до Оеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4  на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 рокув якому просить її залишити без задоволення, а рішення – без змін, посилаючись на те, що рішення суду повністю відповідає закону, є таким, що врегулювало спір між сторонами, є остаточним, позбавить сторони необхідності звертатися до суду з цих підстав у подальшому, про що свідчить те, що жоден з інших учасників справи, які проживають за цією адресою, не зверталися з апеляційними скаргами та не оскаржували судового рішення, а апеляційну скаргу подала та особа, яка не проживає за адресою: АДРЕСА_1 та використовує це майно, щоб здавати його в оренду.

ФАКТИЧНІ  ОБСТАВИНИ    
Матеріалами справи встановлено, що, станом на 2012 рік, домоволодіння АДРЕСА_1 з житлових будинків літ. «А», «Л», садового будинку літ. «М», сараїв літ. «О», «З», гаражу літ. «И», літніх кухонь літ. «Н», «Ж», вбиральні літ. «К» альтанки літ. «П». Будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,1412 га. Будівлі і споруди належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і Одеській міській раді.
На підставі розпорядження Київської рай адміністрації №1358 від 16.03.2002 року та №477 від 15.04.2003 року, свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року - ОСОБА_8 на праві власності належить житловий дачний будинок літ. «М», загальною площею 34,3 кв.м., в тому числі житловою 27 кв.м., з господарськими спорудами: літня кухня літ. «Н», сарай літ. «О», альтанка літ. «П», що складало 11/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Розпорядженням Київської райадміністрації №477 від 15.04.2003 року затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_2 :
- ОСОБА_8 – 11/100 частин на підставі розпорядження Київської райадміністрації №1358 від 16.03.2002 року;
- ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 – 6/100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2001 року (квартира АДРЕСА_3 ). Київська райадміністрація 11.07.2011 року розпорядженням №477 «Про поділ об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_4 » в спільній частковій власності ОСОБА_1 і ОСОБА_6 залишила квартиру АДРЕСА_3 , за ОСОБА_9 визнала право власності на квартиру АДРЕСА_3 ;
- ОСОБА_12 – 6/100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.08.2001 року.( квартира АДРЕСА_5 ). Правонаступники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2005 року;
- ОСОБА_17 – 11/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.08.2000 року, правонаступник ОСОБА_4 – договір дарування від 29.01.2010 року;
- ОСОБА_18 – 49/100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1998 року, правонаступник ОСОБА_7 – договір купівлі-продажу від 18.05.2005 року;
- ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 – 12/100 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1993 року і свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.01.1997 року, (на підставі договору дарування від 13.01.2007 року ОСОБА_5 належать 24/100 частин), Одеській міській раді належать 5/100 частин.
Станом на 2012 рік між співвласниками домоволодіння склався такий порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 загальною площею 0,1146 га:
-в загальному користуванні ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_7 знаходиться ділянка площею 0,0260 га (проїзд, прохід); 
-у користуванні ОСОБА_8 - 0,0061 га., 
-у користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_6 знаходилась ділянка площею 0,0067 га,
-у користуванні ОСОБА_4 знаходилась ділянка площею 0,0078 га,
-у користуванні ОСОБА_5 знаходилась ділянка площею 0,0097 га, ділянка площею 0,0271 га перебувала у загальному користуванні співвласників і щодо неї існував спір про порядок користування, на цій ділянці розташовані споруди у вигляді літньої кухні літ. «Ж», сараю літ. «З» і гаражу літ. «И». 
В листопаді 2012 року ОСОБА_8 звернувся до Київської райадміністрації з заявою про встановлення нумерації дачного житлового будинку літ. «М» по АДРЕСА_1 . 
16.11.2012 року Київська райадміністрація прийняла розпорядження №863 про встановлення нумерації дачному будинку літ. «М» з господарськими спорудами – АДРЕСА_2 . 
25.12.2012 року ОСОБА_8 звернувся з заявою до юридичного Департаменту Одеської міськради про оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 . На підставі наданих документів 28 грудня 2012 року виконком Одеської міськради оформив і видав ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 , що складається з будинку літ. «М», літніх кухонь літ. «Н», «Ж», сараю літ. «З», гаражу літ. «И», бесідки літ. «П». 25 лютого 2013 року була проведена реєстрація права власності ОСОБА_8 на вищевказані будівлі і споруди в Державному реєстрі речових прав.
Вироком Київського райсуду м. Одеси від 07.04.2015 року затверджена угода від 10.02.2015 року у кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_8 про примирення та визнано ОСОБА_8 винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.190 ч.2 КК України. Вироком встановлено, що ОСОБА_8 незаконно отримав право власності на споруди у вигляді сараю літ. «З» і гаражу літ. «И». Ці споруди належать на праві власності ОСОБА_4 .
Позивачі за первісним позовом і відповідачі за зустрічним позовом визнали, що ОСОБА_8 у встановленому законом порядку набув у 2002 році права власності на будинок літ. «М», літні кухні літ. «Н,Ж», альтанку літ. «П», що станом на 2004 рік складало 11/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 . 
Зазначені будівлі і споруди у домоволодінні АДРЕСА_1 є окремим будинком з господарськими спорудами, що обладнані мережами електро, газо і водопостачання. 
У технічному висновку від 01.03.2012 року, виготовленому ПП «ОНДЦЕД» (т.1 а.с.125-132) висновку №052\2014 судової будівельно-технічної експертизи від 16.09.2014 року зазначено про наявність технічної можливості виділити з домоволодіння АДРЕСА_2 у самостійний об`єкт нерухомості 11/100 частин домоволодіння, що складають будинок літ. «М» з господарськими спорудами у вигляді літніх кухонь і альтанки. У висновку №052/014 також зазначено, що «виділ з домоволодіння частки, належної ОСОБА_8 в самостійний об`єкт нерухомості не буде перешкоджати іншим співвласникам користуватися належними їм будівлями і спорудами та земельною ділянкою з урахуванням виконання ОСОБА_8 мирової угоди за кримінальним провадженням». (т.3 а.с.85).
Після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_2 по справі призначена і виконана додаткова судова будівльно-технічна експертиза щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння. 
Згідно додаткового висновку судової будівельно-технічної експертизи №121\2017 від 20.09.2017 року після проведення геодезичної зйомки земельної ділянки експерт запропонував порядок користування земельною ділянкою, за яким у користування ОСОБА_8 виділити ділянку загальною площею 438,63 кв.м. Ділянка, що пропонувалась у користування ОСОБА_8 складалась з двох: площею 269,3 кв.м. і 169,33 кв.м (т.6 а.с.7-13). 
26.12.2018 року, на замовлення самого ОСОБА_8 , виготовлений висновок №228-2018 року земельно-технічної експертизи (т.7 а.с.20-33). 
Відповідно до цього висновку у користування ОСОБА_8 пропонується виділити земельну ділянку, загальною площею 0,0353 га, яка складається з трьох ділянок:
-ділянка А площею 0,0269 га, на якій розташовані будинок літ. «М», літня кухня літ. «Н» , альтанка літ. «П»,
-ділянка Б площею0,0009 га – для догляду за зовнішньою стіною будинку літ. «М», 
-ділянка Г площею 0,0075 га – на якій розташована літня кухня літ. «З». 
Експерт зазначив, що це є єдиним варіантом визначення порядку користування для ОСОБА_8 земельною ділянкою, так як такий порядок відповідає вимогам щодо обслуговування будівель і споруд, враховує дані Технічного звіту по виконанню комплексу кадастрових робіт по зйомці земельної ділянки, дані місце розташування будівель і споруд, що належать ОСОБА_8 , існуючий порядок користування співвласниками земельною ділянкою. 

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Скасовуючи свідоцтво про право власності на дачні будівлі по АДРЕСА_2 , видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 28 грудня 2012 на ім`я ОСОБА_8 районний суд виходив з того, що вироком суду встановлено неправомірність права власності на сарай літ.«З», гараж літ.«И», по АДРЕСА_2 .
Відмовляючи у зустрічних позовних вимогах щодо відновлення становища до видачі свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року районний суд виходив з відсутності доказів, що ця огорожа порушує права позивачів на користування належними будівлями і спорудами або користування земельною ділянкою.
Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1412 га, районний суд виходив з висновку земельно-технічної експертизи №228 та з розміру часток кожного із співвласників нерухомого майна (т.7 а.с.20-33).
Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».
Статтею 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За правилом ч.2 ст.120 ЗК, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. 
Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Позивачі за первісним позовом і відповідачі за зустрічним позовом визнали, що ОСОБА_8 у встановленому законом порядку набув у 2002 році права власності на будинок літ. «М», літні кухні літ. «Н,Ж», альтанку літ. «П», що станом на 2004 рік складало 11\100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 . Зазначені будівлі і споруди у домоволодінні АДРЕСА_1 є окремим будинком з господарськими спорудами, що обладнані мережами електро,газо і водопостачання. У технічному висновку від 01.03.2012 року, виготовленому ПП «ОНДЦЕД» висновку №052\2014 судової будівельно-технічної експертизи від 16.09.2014 року вказано про наявність технічної можливості виділити з домоволодіння АДРЕСА_2 у самостійний об`єкт нерухомості 11/100 частин домоволодіння, що складають будинок літ. «М» з господарськими спорудами у вигляді літніх кухонь і альтанки. У висновку №052/2014 також зазначено , що « виділ з домоволодіння частки, належної ОСОБА_8 в самостійний об`єкт нерухомості не буде перешкоджати іншим співвласникам користуватися належними їм будівлями і спорудами та земельною ділянкою з урахуванням виконання ОСОБА_8 мирової угоди за кримінальним провадженням» (т.1 а.с.125-132), (т.3 а.с.85).
При вирішенні спору щодо користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно. 
Так, ОСОБА_8 окрім 11/100 часток в цьому ж домоволодінні належить квартира АДРЕСА_5 (в довідці про розрахунок часток співвласників – це власність ОМР в розмірі 1/5 частини).
ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.2011 року і частка у спільному домоволодінні цих власників не визначена. До 2011 року вказана квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2001 року. В подальшому квартиру АДРЕСА_3 співвласники поділили на квартиру АДРЕСА_3 і квартиру АДРЕСА_7 – це окрема двоповерхова будівля, загальною площею 94 кв.м., в тому числі житловою – 61,2 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_9 . Під будівництво квартири АДРЕСА_3 співвласники Касап використали земельну ділянку по АДРЕСА_2 у період 2008-2011 роки, яка за фактичним користуванням перебувала у їхньому користуванні. 
Суд також приймає до уваги фактичний порядок користування земельною ділянкою, за яким ділянка площею 0,0279 га є територією загального користування – проїзд (прохід) до будівель і споруд для кожного співвласника домоволодіння АДРЕСА_2 . Ця ділянка у висновку експерта №228\2018 від 26.12.2018 року по конфігурації і розміру повністю відповідає висновку експерта №52\2014 від 16.09.2014 року (т.3 а.с.53), технічному звіту по виконанню комплексу кадастрових робіт по зйомці земельної ділянки по АДРЕСА_2 (т.6 а.с.15-32, а.с.88-119). Ділянка загального користування у висновку №228\2018 вказана блакитним кольором і відзначена поворотними точками: 10,11,22,23,29,30,31,57,58,59,60,61,62,46, 47,48,49,56,55,63,64,65,66,67,68,70.
За фактичним користуванням будівлі, споруди і земельні ділянки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 з будівлями, спорудами і земельною ділянкою ОСОБА_8 не межують.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 з однієї сторони і ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_9 з другої не матиме негативного впливу на права та інтереси ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 і ОСОБА_9 .
При вищенаведених обставинах зустрічний позов ОСОБА_8 про виділ частки із спільного домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою підлягає задоволенню .

Вимоги щодо неправомірності набуття ОСОБА_8 права власності на сарай літ. «З» і гараж літ. «И» по АДРЕСА_1 
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Матеріалами справи встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.190 ч.2 КК України. Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_8 незаконно отримав право власності на споруди у вигляді сараю літ. «З» і гаражу літ. «И» на підставі технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року. Зазначені споруди належать на праві власності ОСОБА_4 .
Зазначеним вироком суду встановлено неправомірність набуття ОСОБА_8 права власності на сарай літ. «З» і гараж літ. «И» по АДРЕСА_1 , а тому колегія суддів вважає, що районний суд правомірно задовольнив вимоги позивачів за первісним позовом та визнав недійсним свідоцтва про право власності на дачні будівлі, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 28.12.2012 року, в якому зазначено, що об`єкт складається з будинку літ. «М», загальною площею 34,3 кв.м., літньою житловою площею 27 кв.м., літніх кухонь літ. «Н»,літ. «Ж», сараю літ. «З», гаражу літ. «И», бесідки літ. «П» відображених в технічному паспорті від 27.12.2012 року.

Вимоги щодо визнання недійсним та скасування розпорядження №863 Київської райадміністрація прийняла від 16.11.20212 року «Про встановлення нумерації дачному будинку по АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_8 . 
Відповідно до частини 6 ст.82 ЦПК України «вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою». 
Розпорядження Київською райадміністрацією №863 від 16.11.2012 року прийнято на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року ОСОБА_8 на 11/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_2 , а не на підставі технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року.
Колегія суддів вважає, що оспорюване розпорядження прийняте Київською райадміністрацію в межах її повноважень і у відповідності до вимог ст.37 ЗУ «Про місцеве самоврядування», п.3.2.4. Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради і Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затверджений рішенням виконкому Одеської міськради №809 від 28.07.2009 року, а тому районний суд в цій частині правомірно прийшов до висновку, що вимоги позивачів за первісним позовом не підлягають задоволенню. 

Вимоги щодо обов`язаня ОСОБА_8 відновити становище, яке існувало до видачі йому свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року.
Позивачі за первісним позовом вимагали зобов`язати ОСОБА_8 відновити становище, яке існувало до видачі йому свідоцтва про право власності від 28.12.2012 року шляхом знесення за власний рахунок кам`яного паркану довжиною 8 м та самовільних будівель та споруд. 
Вимоги обґрунтовували тим, що позивачі за первісним позовом, належних і допустимих доказів суду не надали. 
Районний суд не встановив у ОСОБА_8 самочинних будівель і споруд суд та не встановив, відомості про самочинні будівлі і споруди у ОСОБА_8 . 
Суд не отримав доказів, що ця кам`яна огорожа, довжиною 8 м, порушує права позивачів на користування належними їм будівлями і спорудами або на користування земельною ділянкою.
Колегія суддів вважає, що районний суд прийшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивачів за первісним позовом, про зобов`язання ОСОБА_8 вчинити певні дії, вважав недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи  ОСОБА_4 про те, що він не був належним чином сповіщений про час, дату та місце судового розгляду спростовується його особистим підписом в довідковому листі ( т.7, а.с.94)
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 березня 2019 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2021 року.

Головуючий суддя        Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 

       Т.В.Цюра