Справа № 130/41/20
Провадження № 22-ц/801/1963/2021
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року	Справа № 130/41/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.
Секретар: Кузьменко Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» 
на заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного підприємства «Агротал», про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішення ухвалив суддя Вернік В. М.
Рішення ухвалено о 12:54 год у м. Жмеринці Вінницької області
Повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року,

Встановив:
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Поділля Агроподукт» про визнання правочину недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила: 
1. визнати недійсним договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 25 січня 2017 року; додаткова угода до договору оренди землі, серія: б/н, виданий 03 січня 2018 року, видавник сторони: орендодавець: ОСОБА_2 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт», рішення про державну реєстрацію зазначеного іншого речового права прийнято 17 грудня 2019 року державним реєстратором Чечельницької селищної ради Фаренюком С. А. та вчинено запис про інше речове право: 34686124; 
2. зобов`язати ТОВ «Поділля Агропродукт» повернути їй земельну ділянку площею 2,1542 га, кадастровий номер 0521080300:05:003:0056, розташовану на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 жовтня 2019 року вона успадкувала майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер 0521080300:05:003:0056, площею 2,1542 га, що розташована на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 . Також в реєстрі міститься інформація про державну реєстрацію іншого речового права, а саме: договору оренди землі від 25 січня 2017 року та додаткової угоди до договору оренди землі від 03 січня 2018 року, орендодавцем за яким є ОСОБА_2 , а орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт»; рішення про державну реєстрацію зазначеного іншого речового права прийнято державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області Фаренюком С. А. 17 грудня 2019 року.
Проте на дату укладення правочинів щодо оренди землі із ТОВ «Поділля Агропродукт» орендодавець ОСОБА_2 вже померла, що свідчить про відсутність її волевиявлення на передачу земельної ділянки в оренду відповідачу. Порушення її прав, як спадкоємця зазначеної земельної ділянки, перешкоджають їй на власний розсуд розпорядитись успадкованим майном. 
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2020 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПП «Агротал».
Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір оренди землі від 25 січня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Поділля Агропродукт» щодо земельної ділянки площею 2,1542 га, кадастровий номер 0521080300:05:003:0056, розташованої на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
Зобов`язано ТОВ «Поділля Агропродукт» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,1542 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521080300:05:003:0056, яка розташована на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_3 1981,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 липня 2021 року заяву ТОВ «Поділля Агропродукт» про перегляд заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт», пославшись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення іншого речового права є договір оренди землі б/н від 25 січня 2017 року та додаткова угода до договору оренди землі б/н від 03 січня 2018 року, отже державна реєстрація оспорюваного договору відбулася і додаткова угода до нього про заміну сторони є правомірною. Оспорювані договір оренди землі та додаткову угоду не можна вважати неукладеними, оскільки ці правочини від імені орендодавця ОСОБА_2 підписані її правонаступником - позивачем ОСОБА_3 , що могло б бути підтверджено висновком почеркознавчої експертизи, яка не проведена у зв`язку з ненаданням позивачем вільних зразків підписів. Під час підписання оспорюваних правочинів позивач не повідомила ТОВ «Поділля Агропродукт» та ПП «Агротал» про смерть матері - орендодавця ОСОБА_2 та підписала їх з метою отримання коштів за оренду земельної ділянки до оформлення спадкових прав. Позивач вчинила дії, що свідчать про її недобросовісну поведінку, оскільки спочатку підписала договір оренди та отримувала кошти, а оформивши спадкові права, пред`явила позов про визнання його недійсним, заздалегідь знаючи, що договір підписаний не її матір`ю, посилаючи на відсутність волевиявлення орендодавця на їх укладення. Крім того, позивач обрала неправильний спосіб захисту порушених прав, оскільки якщо фізична особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє, і він є неукладеним, а тому він не може бути визнаний недійсним.
Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Тимощук Є. С. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначивши, що із наявної в матеріалах справи деталізованої інформації про інше речове право відносно земельної ділянки вбачається, що за ПП «Агротал» не проводилась державна реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку, а таке право реєструвалось вже відносно ТОВ «Поділля Агропродукт» на підставі оспорюваного договору оренди землі з урахуванням змін до нього на підставі додаткової угоди, що спростовує доводи апеляційної скарги про проведену реєстрацію права оренди за ПП «Агротал». Щодо захисту судом порушеного права позивача, то навіть допустивши встановлення апеляційним судом обставини щодо неможливості визнати недійсним відповідний договір оренди землі, є усі підстави для залишення в силі резолютивної частини рішення суду першої інстанції щодо відновлення фактично порушеного права позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном, а саме: зобов`язання відповідача повернути на користь ОСОБА_3 земельної ділянки, право на яку вона набула у законний спосіб шляхом спадкування.
Третя особа ПП «Агротал» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ТОВ «Поділля Агропродукт» задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову, обґрунтувавши свій відзив обставинами, які є ідентичними доводам апеляційної скарги відповідача.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Представники відповідача і третьої особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №389550 від 14 грудня 2007 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,1542 га, розташованої на території Біликовецької сільської ради Жмеринського району (том 1 а. с.111).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06 листопада 2014 року (том 1 а. с. 17).
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку під номером НОМЕР_1 площею 2,1542 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, Біликовецька сільська рада, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 389550, виданого Жмеринською райдержадміністрацією на 14 грудня 2007 року на підставі розпорядження № 679 від 03 жовтня 2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010780300221, кадастровий номер 0521080300:05:003:0056 (том 1 а. с. 20).
17 жовтня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Мельничук А. Л. прийнято рішення № 49218608 про зупинення державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку кадастровий номер 0521080300:05:003:0056, на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області про заборону вчинення дій, пов`язаний з державною реєстрацією прав від 15 серпня 2018 року справа № 902/536/15 (том 1 а. с. 21).
Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 грудня 2019 року (номер інформаційної довідки 194750589) 14 вересня 2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності в цілому на земельну ділянку площею 2,1542 га, кадастровий номер 0521080300:05:003:0056. Відповідно до відомостей розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» зазначеного Витягу, 16 грудня 2019 року вчинено запис про державну реєстрацію за орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» права оренди зазначеної земельної ділянки на підставі договору оренди землі від  25 січня 2017 року, додаткової угоди до договору оренди землі від 03 січня 2018 року, орендодавець ОСОБА_2 , орендна плата становить 7% річних від нормативно-грошової оцінки, строк дії до 02 січня 2025 року (том 1 а. с.18-19).
25 січня 2017 року між ОСОБА_2 та ПП «Агротал» укладено договір оренди землі № б/н, згідно з яким в оренду ПП «Агротал» передано належну ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 0521080300:05:003:0056 площею 2,1542 га на території Біликовецької сільської ради, строком на 7 років (том 1 а. с. 107-108).
03 січня 2018 року між ОСОБА_2 , ПП «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт» укладено додаткову угоду № б/н (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі № б/н від 25 січня 2017 року, згідно з яким ТОВ «Поділля Агропродукт» приймає на себе права та обов`язки сторони орендаря та сторони домовились, що строк дії договору продовжується до 02 січня 2025 року (том 1 а. с. 109).
Задовольнивши позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі та зобов`язання ТОВ «Поділля Агропродукт» повернути позивачу земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір оренди землі від 25 січня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ПП «Агротал» і додаткова угода від 03 січня 2021 року, укладена між ОСОБА_2 , ПП «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», вчинені в період часу після смерті орендодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно з моменту смерті припинилась її цивільна правоздатність, що свідчить про те, що на час укладення цих правочинів вона не мала жодного обсягу цивільної дієздатності та відповідно було відсутнє волевиявлення орендодавця ОСОБА_2 на укладення таких правочинів; внаслідок визнання судом недійсними оспорюваних правочинів відповідач згідно вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України зобов`язаний повернути позивачу неправомірно набуту в оренду на підставі недійсних правочинів земельну ділянку.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та обґрунтованим.
Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно положень ч. 1 ст. 14 цього Закону договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилами ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3).
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. 
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Судом встановлено, що оспорюваний договір оренди землі від 25 січня 2017 року та додаткова угода до нього від 03 січня 2018 року укладені після смерті орендодавця за договором ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обсяг цивільної правоздатності фізичної особи визначається статтею 26 ЦК України, за правилами якої усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Цивільна правоздатність фізичної особи визначається статтею 25 ЦК України, згідно вимог якої здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.
Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Отже, згідно наведених норм права здатність мати цивільні права та обов`язки - цивільну правоздатність, мають усі фізичні особи; цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.
Згідно із частиною 1 статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Таким чином, враховуючи те, що з моменту смерті фізична особа перестає бути учасником будь-яких правовідносин і у момент смерті її цивільна правоздатність припиняється, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не могла бути стороною оспорюваних правочинів: договору оренди землі від 25 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Агротал», та додаткової угоди від 03 січня 2018 року, укладеної між ОСОБА_2 , ПП «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», а тому такі правочини є недійсними.
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою цієї статті правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Таким чином, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору оренди землі, враховуючи те, що такий договір та додаткова угода до нього були укладені після смерті орендодавця ОСОБА_2 , суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку позивачу ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею ОСОБА_2 , набутої за недійсним договором оренди землі.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що оспорюваний договір оренди землі та додаткову угоду не можна вважати неукладеними, оскільки ці правочини від імені орендодавця ОСОБА_2 підписані її правонаступником - позивачем ОСОБА_3 , що могло б бути підтверджено висновком почеркознавчої експертизи, яка не проведена у зв`язку з ненаданням позивачем вільних зразків підписів; та що під час підписання оспорюваних правочинів позивач не повідомила ТОВ «Поділля Агропродукт» та ПП «Агротал» про смерть матері - орендодавця ОСОБА_2 та підписала договори з метою отримання коштів за оренду земельної ділянки до оформлення спадкових прав, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують. 
По справі встановлено, що орендодавцем в оспорюваному договорі оренди землі від 25 січня 2017 року та додатковій угоді від 03 січня 2018 року зазначена ОСОБА_2 , яка померла до укладення зазначених правочинів - 06 листопада 2014 року, а не позивач ОСОБА_3 .
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про обрання позивачем неправильного способу захисту порушених прав, оскільки якщо фізична особа, яка вказана як сторона договору, його не підписувала, то її волевиявлення на укладення договору відсутнє, і він є неукладеним, а тому він не може бути визнаний недійсним. 
У цій справі оспорюваний договір оренди землі та додаткова угода до нього укладені після смерті орендодавця ОСОБА_2 , цивільна правоздатність якої припинилась у момент її смерті, відповідно правочин вчинено за відсутності цивільної дієздатності ОСОБА_2 , що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України.
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, дотримано норм процесуального права, зроблені обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» залишити без задоволення.
Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. М. Стадник  	

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року