Справа № 465/4842/18                                Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М. 
Провадження № 22-ц/811/2600/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
розглянувшиу порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Качор Степана Богдановича на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року, ухвалене в складі головуючого суді Мартьянової С.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 13.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 800 гривень, та відсотками за користування кредитом у розмірі визначеному договором. На виконання кредитного договору позивачем було видано кредит на вищевказану суму. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2018 року становить: заборгованість по тілу кредиту в сумі 772,52 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 82 704,89 гривень, пеня в розмірі 5 700 гривень, фіксований штраф в розмірі 500 гривень та процентний штраф в розмірі 4 458,87 гривень, а всього 94 136,28 гривень, яку просив стягнути з відповідача в судовому порядку.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", задоволено.
Вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» станом на 30.06.2018 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 772,52 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 82704,89 гривень, пеня в розмірі 5700 гривень, фіксований штраф в розмірі 500 гривень та процентний штраф в розмірі 4458,87 гривень, а всього 94 136 (дев`яносто чотири тисячі сто тридцять шість гривень) грн. 28 копійки. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - адвокат Качор С.Б. 
В апеляційній скарзі, покликається на те, що суд першої інстанції не повинен приймати до уваги надані письмові докази зі сторони позивача, оскільки такі подаються в оригіналі або належним чином засвідченими. Зазначає, що ОСОБА_1 не подавала жодної заявки на отримання кредитних коштів та в матеріалах відсутнє підтвердження про їх отримання. Позивач долучив лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, однак з чого складається не довів жодним чином. Відповідач стверджує, що жодної картки, яку б вона отримувала та користувалась від АТ КБ «Приватбанк» не має. Звертає увагу й на те, що у анкеті - заяві позичальника не зазначена процентна ставка. Крім того, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», на думку апелянта, не можна вважати складовою кредитного договору. Укладений між сторонами кредитний договір від 13 квітня 2010 року у вигляді заяви - анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту. Відтак, судом неналежно досліджено докази, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права
Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В свою чергу, 06 вересня 2021 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Такий вмотивовано тим, що відповідачкою не доведено відсутність заборгованості за кредитним договором та, відповідно виконання умов договору належним чином. Натомість, АТ КБ «ПриватБанк» надано суду першої інстанції належні та допустимі докази в підтвердження не виконання відповідачем умов кредитного договору.
Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 .
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
В той же час, ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.
Судом встановлено, що 13 квітня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н шляхом приєднання, який складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів банку (витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»). Останні три документи не містять підпису позичальника (відповідача у справі).
Аналіз змісту анкету-заяви позичальника від 13 квітня 2010 року свідчить, що у ній відсутня інформація про процентну ставку, пеню (штраф) (а. с. 6).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19) висловлено таку позицію: «Виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами».
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона, а не суд, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки відповідачкою не спростовано належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог про стягнення заборгованості за кредитом, оскаржуване рішення у цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Проте за встановлених обставин справи та враховуючи, що у заяві-анкеті позичальника процентна ставка та умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання не зазначені, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за безпідставністю.
Пунктами першим та другим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту слід залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За приписами частини 2 статті 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, пенею, комісією, штрафом слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні. В решті рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – задоволити частково.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом сплачено 1 762,00 грн судового збору, а відповідачем за подання апеляційної скарги 2 643,00 грн.
Враховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 14 грн 46 коп., а з позивача на користь відповідача витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 167 грн 26 коп.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 12 жовтня 2021 року.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качора Степана Богдановича задоволити частково.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 82 704,89 гривень, пені (комісії) в розмірі 5 700,00 гривень, фіксованого штрафу в розмірі 500,00 гривень та процентного штрафу в розмірі 4 458,87 гривень скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2021 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судового збору із 1 762,00 грн до 14 грн 46 коп.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 167 грн 26коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.
Головуючий                                                                С.М. Копняк
Судді:                                                                        С.М. Бойко
А.В. Ніткевич