ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року		Справа № 260/691/21 пров. № А/857/16109/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (суддя Іванчулинець Д.В., м.Ужгород), -
ВСТАНОВИВ :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУПФ, ПФУ відповідно), в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 02.12.2020 (далі – Довідка, ОТЦК відповідно);
зобов`язати ГУПФ перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі Довідки, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що Довідка, яка видана ОТЦК сама по собі не породжує право позивача на перерахунок, підставою перерахунку є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України (далі – КМУ), а за цих підстав позивачу вже було проведено належний перерахунок пенсії. Також зазначає, що суд першої інстанції не вжив вичерпних заходів щодо витребування усіх необхідних доказів та фактично вирішив справу на підставі недопустимих доказів. Крім того, апелянт вважає, що зобов`язуючи здійснити перерахунок із складових по конкретній довідці не перевіривши достовірності вказаній в ній складових, суд першої інстанції перевищив свої повноваження, перебравши на себе дискреційні повноваження органу ПФУ. Апелянт також посилається на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення без розгляду відповідної частини позовних вимог.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 05.03.2019 (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18) виплата пенсій військовослужбовцям повинна була проводитись з врахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Наголошує, що у зв`язку з направленням на адресу відповідача Довідки, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон №2262-ХІІ), з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення з 01.04.2019. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ. 
На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року в справі № 260/3319/20, яке набрало законної сили 14.12.2020, надіслано до ГУПФ та позивачеві Довідку із зазначенням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премії (а.с.25).
31.12.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у відповідності до оновленої Довідки з 01.04.2019.
Листом ГУПФ від 26.01.2021 №234-17/Ф-02/8-0700/21 відповідач відмовив позивачу в проведенні перерахунку його пенсії посилаючись на те, що після визнання протиправними та нечинними пунктів 1-2 постанови КМУ «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі – Постанова №103) інших рішень про проведення перерахунку пенсій призначених згідно Закону №2262-ХІІ, Урядом не приймалось (а.с.19-20).
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон №2262-ХІІ.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Статтею 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Таку ж правову норму містить пункт 1 «Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 №45 (далі – Порядок №45), де передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
З урахуванням наведеного, статтею 63 Закону №2262-ХІІ КМУ фактично делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку №45 в редакції Постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Аналізуючи наведені норми пенсійного законодавства, слідує висновок про те, що пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, в частині визначення складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, з огляду на те, що скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував позивач під час служби, та які враховувались при призначенні пенсії.
Тому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 (далі - Судові рішення), визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.
Отже, з 05.03.2019 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до зазначених змін.
Визнання протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 рішенням суду не зумовлює необхідності повторного повідомлення ПФУ про виникнення підстав для перерахунку пенсії, адже підстава перерахунку пенсії -  постанова КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі – Постанова №704), з ухваленням даного рішення суду, не змінилася. 
Таким чином, з урахуванням змін в грошовому забезпеченні з прийняттям Постанови № 704 - зміною у бік збільшення розміру грошового забезпечення відповідних категорій посад військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та введенням для зазначених категорій осіб нових місячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) і премій у розмірах, встановлених законодавством, враховуючи визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, на підставі статей 43, 51, 63 Закону № 2262-ХІІ та пункту 5 Порядку № 45 позивач набув право на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 6 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, а також у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №160/8324/19, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року.
Зокрема, Верховний Суд в постанові від 6 серпня 2019 року у зразкові справі № 160/3586/19 в пункті 24 зазначив: «Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».
Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУПФ, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджено Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, (далі - Порядок №3-1) відповідно до пункту 4 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте КМУ, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган пенсійного фонду.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а, від 15 липня 2020 року у справі №520/3360/19.
Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу перерахунку пенсії порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право позивача мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Отже, право позивача на перерахунок пенсії з 01.04.2019 є беззаперечним, а передумовою для проведення перерахунку є оформлення відповідної довідки.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відмова ГУПФ, оформлена листом від 26.01.2021 № 234-17/Ф-02/8-0700/21, всупереч приписам частини другої статті 2 КАС, мотивована лише посиланням на відсутність нормативної бази для здійснення перерахунку пенсії позивачу, тому твердження відповідача про відсутність рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу є необґрунтованим.
Відмова ГУПФ в проведенні перерахунку пенсії не містить жодних посилань на невідповідність форми чи змісту довідки або на відсутність необхідних для перерахунку документів.
Так, Довідка ОТЦК за нормами чинними на 05.03.2019 видана відповідно до положень Постанови №704. 
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі (частина перша статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Наведене спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо невжиття судом першої інстанції заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.
Відтак, у відповідача у зв`язку з отриманням зазначеної довідки виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01.04.2019.
З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про те, що Довідка, видана ОТЦК та подана до ГУПФ, самостійно не породжує право позивача на перерахунок його пенсії, апеляційний суд вважає такими, що зводяться до переоцінки доказів та перекручування фактів, свідчать про незгоду скаржників із правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції щодо обставин цієї справи.
Також, відповідач зазначає, що підставою для здійснення перерахунку пенсії є нормативно-правовий акт КМУ. Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним твердженням відповідача, і конкретизує, що таким є Постанова №704.
Стосовно доводів відповідача про те, що суд першої інстанції фактично перебрав на себе дискреційні повноваження органу пенсійного фонду шляхом зобов`язання останнього без перевірки коректності вказаних в довідці складових грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії позивача, апеляційний суд зазначає, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції перевірено правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, та з`ясовано наступне.
Частиною четвертою статті 245 КАС визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Недоцільними також є твердження апелянта про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду з огляду на положення частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до якого перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
КАС є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є Закон №2262-XII.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
У ході розгляду справи встановлено, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з набуттям законної сили Судовим рішенням, не проведений саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 01.04.2019 є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини третьої статті 51 Закону №2262-XII.
У розрізі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає покликання ГУПФ на пропуск позивачем строку на звернення до суду з цим позовом неприйнятним, оскільки не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, тому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС у цьому випадку не застосовується.
Більше того, такий строк не пропущений, оскільки він обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, в даній ситуації його слід обчислювати з моменту надання відповіді, якою ГУПФ відмовило у проведенні перерахунку пенсії, тобто з 26.01.2021.
Таким чином, посилання ГУПФ на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах є недоречним, оскільки такі стосуються інших нормативних положень, викладених в законодавчих актах, що регулюють відмінні правовідносин від тих, які виникли у цій справі.
Суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні, свідчать про довільне і неправильне трактування ним норм законодавства.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 7 грудня 2021 року.