ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7832/21 Справа № 192/1667/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу 
        ОСОБА_1 

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа -  ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -     
ВСТАНОВИЛА: 

       У жовтні 2020 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.
       В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, на час навчання до 30 вересня 2022 року, але не пізніше досягнення донькою двадцяти трьох років. Наразі їй стало відомо про те, що з весни 2020 року відбулися суттєві зміни у фінансовому становищі батька дитини, він часто перебуває за кордоном, має у користуванні автомобіль та земельний пай, що свідчить про те, що його доходи є значно більшими ніж зазначено в офіційній довідці про доходи, а тому просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки – ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в Університеті ім. Адама Міцкевича (Польща) в розмірі 5 680 грн, щомісячно до закінчення навчання чи досягнення донькою 23-річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
       Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, на користь ОСОБА_1 , з 800 грн до 1500 грн щомісячно на час навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення нею 23 років (а.с.130-131).
       Не погодившись з таким рішенням, позивач ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 
       Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не бажає в добровільній формі приймати участь у витратах на навчання дитини, надати їй належну освіту з метою найефективнішого способу реалізації потенціалу доньки у дорослому житті. Донька навчається платно на очній формі, мешкає у гуртожитку, потребує коштів для харчування, канцелярських товарів, підручників, програм, одягу. Сума витрат позивача за навчальний рік доньки становить 136 338, 10 грн. Наполягала на тому, що відповідач має фінансову змогу сплачувати аліменти у значно більшому розмірі, ніж визначено рішенням (а.с. 136-140).
       13 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував на те, що апеляційна скарга не містить жодних доказів того, що він є платоспроможним саме на визначену позивачем суму. Позивачем не надано доказів істотної зміни його матеріального стану. Вказував про принцип рівності прав та обов`язків батьків. Позивач має більші фінансові можливості ніж він, оскільки є приватним підприємцем (а.с. 152-156).
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
        ОСОБА_3 продовжує навчання в Університеті ім. Адама Міцкевича у м.Познань, розміщена в студентському гуртожитку Університету природничих наук.
       02 березня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 800 грн, щомісячно, на час навчання до 30 вересня 2022 року, але не пізніше досягнення нею 23-х років.
       Відповідачу згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ДП №054112 від 09 лютого 2005 року на праві власності належить земельна ділянка площею 5,96 га, розташована на території Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Орендну плату за 2020 рік за земельну ділянку відповідач отримав у грошовій формі у розмірі 18 633, 53 грн.
       Відповідач працює у ТОВ «ЛІРА КС» з 04 липня 2018 року водієм, отримує постійний дохід розмір якого за період з 01 травня 2020 року по 31 жовтня 2020 року склав 29 300 грн.
       Згідно інформації Державної прикордонної служби відповідач в середньому двічі на місяць перетинає державний кордон України на службовому транспортному засобі.
       На утриманні відповідача знаходяться двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження суттєвих змін у матеріальному стані відповідача, що відіграє значну роль в його житті та можливості сплачувати аліменти в розмірі 5 680 грн позивач суду не надала, однак враховуючи часткове визнання позову відповідачем, вважав за можливе збільшити розмір аліментів до 1 500 грн щомісячно на час навчання доньки, але не пізніше досягнення нею 23 років.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
       Згідно ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
       Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
       У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Позивачем не надано доказів суттєвої зміни матеріального стану відповідача та доказів для збільшення розміру аліментів саме до 5 680 грн. 
       Посилання на те, що відповідач має у своєму користуванні пай не доводить заявлених позовних вимог оскільки пай належить йому на підставі державного акту на земельну ділянку від 09 лютого 2005 року (а.с.41). 
       Посилання апеляційної скарги на те, що мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не приймаються до уваги, оскільки донька сторін є повнолітньою. 
       Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року - залишити без змін. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 
       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                                               М.О. Макаров