К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2021 року                                                                       місто Київ
 
справа № 760/5466/21
апеляційне провадження № 22-ц/824/11833/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача - Головачова Я.В.,
 
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.
 
за участю секретаря судового засідання: Федорчук Я.С.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Генезис Фінансової Свободи" на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Коробенка С.В. від 7 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Генезис Фінансової Свободи", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
 
в с т а н о в и в :
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Генезис Фінансової Свободи" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 18 лютого 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк") укладено кредитний договір №700013581, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 190 236 грн. 97 коп., на строк до 19 лютого      2018 року зі сплатою 0,99 % річних. 
 
1 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 404, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 589 267 грн. 81 коп. на користь ТОВ "Генезис Фінансової Свободи", яке є правонаступником кредитора за кредитним договором № 700013581 від 18 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 
 
10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Байрамовим Т.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і розпочаті виконавчі дії, пов`язані з арештом та вилученням належного ОСОБА_1 автомобіля.
 
Позивач зазначала, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року з неї вже було стягнуто на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором № 700013581 від 18 лютого 2013 року в сумі 226 960 грн. 16 коп.. з яких: заборгованість за кредитом - 168 293 грн. 80 коп., за відсотками - 3 468 грн. 15 коп., по комісії - 55 198 грн. 21 коп. 
 
Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинений через 5 років з дня виникнення права вимоги за кредитним договором (згідно судового рішення), сума заборгованості була спірною, виконавчий напис міг бути вчинений лише щодо нотаріально посвідчених угод, а кредитний договір не був засвідчений нотаріусом, виконавчий напис у порушення статті 89 Закону України "Про нотаріат" не містить ім`я та по батькові приватного нотаріуса, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням встановленої процедури, позивач просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 7 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 404 від 1 лютого          2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Генезис Фінансової Свободи" заборгованості за кредитним договором № 700013581 від 18 лютого 2013 року та понесених витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, в загальному розмірі  589 267 грн. 81 коп. Стягнуто з ТОВ "Генезис Фінансової Свободи" на користь          ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн.
 
Рішення обґрунтовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"зокрема в частині переліку документів на підставі яких проводиться стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме, що для одержання виконавчого напису додається оригінал кредитного договору. Так, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року № 1172, виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідчених договорів, проте поданий приватному нотаріусу кредитний договір № 700013581 від 18 лютого 2013 року, укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 , не був нотаріально посвідчений, а тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням встановленої процедури. Крім того, виконавчий напис може бути вчинений лише за умови, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.   
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
У поданій апеляційній скарзі ТОВ "Генезис Фінансової Свободи", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
 
Скаржник зазначає, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена відповідно до чинного законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення, при цьому позивачем не було спростовано розмір заборгованості. Висновок суду про неможливість вчинення виконавчого напису на підставі договору, що не був нотаріально посвідчений, та посилання на постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, є помилковим, оскільки дана постанова здебільшого стосується внесення змін до порядку вчинення виконавчого напису у випадках порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, та не позбавляє нотаріуса права на вчинення виконавчого напису загалом.  
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що сума заборгованості за кредитними договором є спірною, оскільки нарахування процентів, пені та комісії після зміни строку виконання зобов`язання є неправомірним. Крім того, вчинення виконавчого напису на підставі договору, що не засвідчений нотаріально, є неправомірним.   
 
Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання 
 
Представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду без змін.
 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом установлено, що 18 лютого 2013 року між  ПАТ "Альфа-Банк"  (правонаступником якого на підставі Договору факторингу від 10 лютого 2020 року стало ТОВ "Генезис Фінансової Свободи") та ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) було укладено кредитний договір № 700013581, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 190 236 грн. 97 коп., на строк до 19 лютого 2018 року зі сплатою 0,99 % річних (а.с. 14-15). Договір нотаріально не посвідчений.
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року задоволено позов ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 700013581від 18 лютого 2013 року, яка складалася з: простроченої суми за кредитом - 168 293 грн. 80 коп., відсотків - 3 468 грн. 15 коп., комісії - 55 198 грн.  21 коп. Рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 226 960 грн. 16 коп., а також судовий збір в розмірі 2 269 грн. 60 коп. (а.с. 24-25).
 
1 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 404, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь                 ТОВ "Генезис Фінансової Свободи" заборгованість за кредитним договором № 700013581 від 18 лютого 2013 року в сумі 589 267 грн. 81 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 168 293 грн. 80; суми заборгованості за відсотками - 10 231 грн. 71 коп.; суми заборгованості за комісією - 107 513 грн. 46 коп., суми заборгованості за пенею -         302 928 грн. 84 коп., суми плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису - 300 грн.  (а.с.13). 
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
 
Згідно зі статтею 78 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
 
Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
 
Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від   29 червня 1999 року № 1172.
 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
 
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
 
Встановивши, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
 
Посилання у апеляційній скарзі на те, що вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості можливе на підставі кредитного договору, що не був нотаріально посвідчений, а постанова Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 стосується внесення змін до порядку вчинення виконавчого напису у випадках порушення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, та не позбавляє нотаріуса права на вчинення виконавчого напису загалом, відхиляються колегією суддів, оскільки такі твердження скаржника ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також невірному розумінні суті вказаного судового рішення.     
 
Наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
 
Посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, відхиляються колегію суддів, оскільки сума боргу, що була стягнута рішенням Святошинського районного суду від 13 квітня 2016 року та розмір заборгованості, зазначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису, суттєво відрізняється, що свідчить про її спірний характер. 
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі
статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 
Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.
 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Генезис Фінансової Свободи" залишити без задоволення.
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 7 червня 2021 року залишити без змін.
 
                                                                  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 23 жовтня 2021 року.

 
Головуючий                                                            

 
Судді: