ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7879/18                                                                                 Суддя першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 жовтня 2021 року                                                                                       м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,
          за участю секретаря                     - Король Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Сайт» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ТОВ «Сіті Сайт» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 22 лютого 2018 року № 1052615147 та № 1042615147.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що фактичне здійснення господарських правовідносин ТОВ «Сіті Сайт» з ТОВ «Сірмой» і ТОВ «Електропром Пласт» не знайшло свого підтвердження в ході перевірки. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що висновки контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій з ТОВ «Сірмой» і ТОВ «Електропром Пласт» є формальними і не підтверджені належними доказами. Представник ТОВ «Сіті Сайт» наголошує на тому, що у свою чергу надав суду первинні та інші документи на підтвердження фактичної поставки товару. 
Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року було задоволено клопотання відповідача та вирішено викликати ОСОБА_1 (директора ТОВ «Електропром Пласт») в судове засідання для допиту в якості свідка.  
Судом неодноразово направлялися повістки про виклик за адресами ОСОБА_1 та ТОВ «Електропром Пласт», посилання на які наявні в матеріалах справи ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ), однак поштові відправлення повернулися без вручення адресу з незалежних від суду причини.
За номером телефону ОСОБА_1 - НОМЕР_1 також не вдалося передати телефонограму про виклик до суду з тих причин, що вказаний номер телефону не відповідає.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 92 КАС України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.
Під час судового засідання представник відповідача повідомила, що у розпорядженні контролюючого органу відсутні відомості про інші засоби зв`язку з ОСОБА_1 . 
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції вичерпані всі можливості щодо виклику свідка, а додаткові відомості про засоби зв`язку з ОСОБА_1 відповідач в порушення вимог ст. 92 КАС України не повідомив, колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи без допиту ОСОБА_1 в якості свідка. 
Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній. 
Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у справі № 756/10077/17 (1-кс/756/1439/17) у межах кримінального провадження № 320161000050000055 від 30 червня 2016 року прокурорам Київської міської прокуратури № 5 та слідчим слідчої групи СУ ФР ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві надано дозвіл на призначення документальних позапланових перевірок, зокрема, ТОВ «Сіті Сайт» (код ЄДРПОУ 40224188) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, повноти нарахування та своєчасності сплати податків при взаємовідносинах з ТОВ «Сірмой» (код ЄДРПОУ 39991877), ТОВ «Сільвер Трейд Груп» (код ЄДРПОУ 40467026), ТОВ «Люкс Консорінс» (код ЄДРПОУ 40207026), ТОВ «Електронпром Пласт» (код ЄДРПОУ 40515729) за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року, проведення якої доручено Головному управлінню ДФС у м. Києві.
Головне управління ДФС у м. Києві провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сіті Сайт» з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Сірмой», ТОВ «Сільвер Трейд Груп», ТОВ «Люкс Консорінс» і ТОВ «Електропром Пласт» на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року, підсумки якої оформлені актом від 08 лютого 2018 року № 27/26-15-14-07-01-10/40224188. 
На підставі вказаного акту перевірки відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 22 лютого 2018 року: 
- № 1052615147 про нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 158850 грн 00 коп, з яких 127080 грн 00 коп - за податковими зобов`язаннями та 31770 грн 00 коп - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- №1042615147 про нарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 142965 грн 00 коп, з яких 114372 грн 00 коп - за податковими зобов`язаннями та 28593 грн 00 коп - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Зазначені грошові зобов`язання були нараховані ТОВ «Сіті Сайт» за підсумками господарських правовідносин з ТОВ «Сірмой» та ТОВ «Електропром Пласт».
Не погоджуючись із вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх до ДФС України, однак рішенням від 03 травня 2018 року № 15247/6/99-99-11-01-02-25 у задоволенні скарги було відмовлено. 
ТОВ «Сіті Сайт» звернулося до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 22 лютого 2018 року № 1052615147 та № 1042615147.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ТОВ «Сіті Сайт», суд першої інстанції виходив з того, що ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у справі № 756/10077/17, на підставі якої призначено перевірку позивача, постановлено у межах кримінального провадження № 320161000050000055 від 30 червня 2016 року. Тому основною метою проведення позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства відповідно до п. 75.1 ст.  75, пп. 78.1.11  п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, є отримання інформації, що може мати суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а не для виконання контролюючим органом визначених Податковим кодексом України повноважень.
Також суд першої інстанції встановив, що на підтвердження фактичного отримання товару від ТОВ «Сірмой» та ТОВ «Електропром Пласт», а також його подальшої реалізації іншим особам позивач надав первинні документи, які оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Натомість в акті перевірки контролюючим органом не вказано, які саме помилки чи недоліки у документах виявлено, які саме документи позивачем оформлено формально, неякісно тощо, яким чином такі недоліки / помилки можуть ставити під сумнів реальність господарських операцій, які саме факти неможливо встановити, дослідити на підставі наданих документів. Також суд першої інстанції наголосив на тому, що недоліки форми документу не можуть ніяким чином нівелювати факту реалізації господарської операції та поставити під сумнів її реальність.
Суд першої інстанції врахував, що відповідачем не надано доказів неприйняття до реєстрації податкових накладних, складених ТОВ «Електропром Пласт» та ТОВ «Сірмой», в той час як позивачем долучено до матеріалів справи відповідні квитанції про прийняття податкових накладних.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 811/2154/13-а, суд першої інстанції також зазначив, що будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки автоматизоване співставлення задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.
Колегія суддів в цілому погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Сіті Сайт» та ТОВ «Сірмой» було укладено договір купівлі-продажу № 3-16 від 22 вересня 2016 року, за умовами якого позивач придбаває товар, асортимент, кількість та ціна якого визначається у видатковій накладній. На виконання вказаного договору ТОВ «Сірмой» здійснило поставку товару на загальну суму 150629 грн 40 коп., з яких ПДВ - 25104 грн 90 коп. 
Також позивач перебував у господарських правовідносинах з ТОВ «Електропром Пласт» та за підсумками відповідних операцій отримав товар на загальну суму 611852 грн 89 коп, з яких ПДВ - 101975 грн 48 коп. 
У зв`язку з виконанням поставок товару ТОВ «Електропром Пласт» та ТОВ «Сірмой» виписали позивачу податкові накладні, на підставі яких ТОВ «Сіті Сайт» задекларувало податковий кредит у розмірі 127080 грн 00 коп та витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року № 73, витратами є зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).
Згідно з п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 об`єктами витрат є продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат. 
Відтак, обов`язковою умовою виникнення права на формування податкового кредиту та витрат є сплата податку на додану вартість у ціні придбаних товару і послуг та понесення витрат на оплату товару і послуг, які фактично надані або підлягають наданню.
Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування ТОВ «Сіті Сайт» податкового кредиту та витрат підлягає перевірці фактичне придбання та отримання товару від ТОВ «Електропром Пласт» та ТОВ «Сірмой». 
Під час проведення перевірки відповідач встановив обставини, які поставили під сумнів можливість виконання зазначеним контрагентом поставок товару, обумовлених відповідними договорами. Однак в акті перевірки від 08 лютого 2018 року № 27/26-15-14-07-01-10/40224188 міститься виключно загальна інформація про господарські відносини позивача із зазначеними контрагентами, перелік документів, що були складені за підсумками їх проведення та висновок про те, що придбання товарів здійснювалося лише документально з огляду на відсутність трудових та матеріально-технічних ресурсів. 
У відзиві на позовну заяву контролюючий орган зазначав, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Сірмой» у вересні 2016 року задекларувало податкові зобов`язання у зв`язку поставкою позивачу підставок під 4/6 листівок, в той час як придбавало у вересні 2016 року інші товари - газ вуглеводний скраплений, бензин, стільці, м`ясні вироби, продукти харчування, інструменти, автозапчастини. 
Також відповідач зазначив, що свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Сірмой» платником податку на додану вартість було анульовано 27 вересня 2017 року з підстав неподання податкової звітності. 
Аналізуючи обґрунтованість зазначених доводів контролюючого органу, суд першої інстанції правильно врахував правову позицію Верховного Суду щодо неможливості встановлення податкового правопорушення на основі перевірки виключно даних, що містяться в інформаційних системах контролюючого органу. 
Так, під час розгляду справи № 826/14004/17 Верховний Суд сформулював та виклав у постанові від 03 лютого 2021 року правову позицію, згідно з якою не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати актів перевірок контрагента позивача та їх контрагентів по ланцюгу постачання або результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.
У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 815/2988/15 Верховний Суд зазначає, що будь-яке автоматизоване співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань.
Додатково колегія суддів враховує, що контролюючим органом було досліджено номенклатуру товарів, придбаних ТОВ «Сірмой» виключно у вересні 2016 року, тобто у тому ж податковому періоді, що відбувся продаж товару позивачу. Можливість придбання ТОВ «Сірмой» підставок під листівки в інших податкових періодах або ж у постачальників, які не є платниками податку на додану вартість - контролюючим органом не аналізувалася. 
Іншою підставою для висновку про відсутність фактичного здійснення господарської операції контролюючий орган зазначає те, що свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Сірмой» платником податку на додану вартість було анульовано 27 вересня 2017 року. 
Надаючи правову оцінку зазначеному доводу, колегія суддів враховує, що господарські правовідносини між ТОВ «Сіті Сайт» та ТОВ «Сірмой», за підсумками яких позивач задекларував податковий кредит та витрати, мали місце 22 вересня 2016 року, в той час як реєстрацію постачальника як платника податку на додану вартість було анульовано 27 вересня 2017 року, тобто через рік після виникнення та припинення відповідних правовідносин. 
Таким чином доводи контролюючого органу, на яких базуються сумнівів у фактичному здійсненні господарської операції, не є у достатній мірі обґрунтованими. 
Крім того надані до суду первинні документи підтверджують фактичну поставку товару від  ТОВ «Сірмой» до ТОВ «Сіті Сайт» і його використання позивачем у власній господарській діяльності. 
Згідно з матеріалами справи між ТОВ «Сіті Сайт» та ТОВ «Сірмой» було укладено договір купівлі-продажу № 3-16 від 22 вересня 2016 року, предметом якого були підставки під 4 види листівок у кількості 1200 шт. та підставки під 6 видів листівок у кількості 405 шт. 
На підтвердження фактичного виконання сторонами умов договору позивач надав копію видаткової накладної № НР-0000248 від 22 вересня 2016 року, згідно з якою позивач отримав товар на загальну суму 150629 грн 40 коп.
Проведення розрахунків за поставлений товар підтверджується копіями рахунку-фактури № СФ-0000122 від 22 вересня 2016 року, а також випискою по рахунку в АТ «Райффайзен банк Аваль», згідно з якою кошти в розмірі 24047 грн 56 коп в якості часткової оплати за товар згідно рахунка № 122 від 22 вересня 2016 року були перераховані 04 жовтня 2016 року, а решта суми 126581 грн 84 коп. перерахована 18 жовтня 2016 року. 
Про відсутність ТОВ «Сіті Сайт» заборгованості перед ТОВ «Сірмой» зазначено також в акті перевірки від 08 лютого 2018 року № 27/26-15-14-07-01-10/40224188. 
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено відсутність фактичного здійснення господарської операції між зазначеними контрагентами. 
Щодо ТОВ «Електропром Пласт» контролюючий орган у відзиві на позовну заяву зазначав, що згідно з протоколом допиту ОСОБА_1 , який на час виникнення спірних правовідносин був директором зазначеного товариства, він став засновником юридичної особи на прохання свого знайомого, проте фінансово-господарської діяльності не вів, документів фінансової та податкової звітності не підписував. 
Також відповідач провів порівняння номенклатури товарів, що зазначена у виданих та отриманих ТОВ «Електропром Пласт» податкових накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних і прийшов до висновку про неможливість встановлення джерела походження товару, що був предметом поставку до ТОВ «Сіті Сайт».
Додатково контролюючий орган посилався на недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних, які супроводжували перевезення товару від продавця до покупця. 
Перевіряючи обґрунтованість зазначених доводів податкового органу, колегія суддів враховує, що обставини, встановлені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 320161000050000055 від 30 червня 2016 року, за відсутності вироку суду, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, у межах адміністративної справи, згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, підлягають доказуванню в загальному порядку. 
Разом з тим відповідач не надав додаткових доказів, які б підтверджували обставини створення і діяльності ТОВ «Електропром Пласт», що викладені в протоколі допиту свідка ОСОБА_1 від 02 жовтня 2017 року. 
У свою чергу ТОВ «Сіті Сайт» надало суду заяву ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року, у якій він підтверджує, що у період з 21 червня 2016 року по 13 грудня 2017 року обіймай посаду директора ТОВ «Електропром Пласт», а також укладав із ТОВ «Сіті Сайт» договір на поставку промо-стендів у кількості 5 шт.
Справжність підпису ОСОБА_1 на вказаній посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.В. 
Таким чином матеріали справи містять два документи, в яких викладені суперечливі пояснення ОСОБА_1 щодо здійснення ним господарської діяльності від імені ТОВ «Електропром Пласт». Такі суперечності могли бути усунуті шляхом проведення допиту ОСОБА_1 в якості свідка в судовому засіданні. 
Водночас як раніше зазначалося, внаслідок відсутності відомостей про дійсне місце проживання вказаної особи, судові повістки про виклик ОСОБА_1 до суду були повернуті без вручення адресату. 
За таких обставин колегія суддів під час розгляду і вирішення справи вважає необхідним надавати оцінку протоколу допиту свідка ОСОБА_1 від 02 жовтня 2017 року та заяві ОСОБА_1 від 05 червня 2018 року у сукупності з іншими доказами, що приєднані до матеріалів справи. 
Згідно з ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у справі № 756/10077/17 (1-кс/756/1439/17) у межах кримінального провадження № 320161000050000055 від 30 червня 2016 року перевірялися ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 205 (фіктивне підприємництво) та ст. 212 (ухилення від сплати податків) Кримінального кодексу України. 
Разом з тим відомості про обставини створення та діяльності ТОВ «Електропром Пласт» у вказаній ухвалі суду не зазначені. Інших судових рішень, якими було б встановлено такі обставини, відповідач також не надав. 
Отже, повідомлені контролюючим органом обставини щодо ТОВ «Електропром Пласт» не знайшли свого підтвердження, адже не підтверджені належними доказами. 
Правову оцінку доводам контролюючого органу щодо спроможності ТОВ «Електропром Пласт» здійснити відповідні поставки, які ґрунтуються на результатах дослідження номенклатури податкових накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, судом вже було надано. Як раніше зазначалося, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер.
Перевіривши обґрунтованість зазначених в акті перевірки висновків податкового органу, колегія суддів прийшла до висновку, що повідомлені відповідачем обставини самі по собі не є достатніми для безумовного висновку про те, що господарська операція фактично не здійснювалася. 
Разом з тим наведена інформація ставить під сумнів правомірність формування позивачем податкового кредиту та витрат за операціями з ТОВ «Електропром Пласт», які платник податків повинен спростувати шляхом надання первинних та інших документів з метою підтвердження правомірності своїх дій.
Так, у відповідності до п.п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.  
Згідно з п. 85.2 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Здійснивши аналіз зазначених норм права, колегія суддів прийшла до висновку про те, що на платника податків покладається обов`язок підтвердження показників податкової звітності первинними та іншими документами. 
Відтак, при здійсненні господарських операцій, які впливають на показники податкової звітності, платник зацікавлений в закріпленні договірних відносин та документальному оформленні всіх етапів виконання господарських операцій у спосіб, які б давали можливість підтвердити її фактичне здійснення у разі виникнення відповідних сумнівів у податкового органу. 
Накопичення та зберігання документів, які у повному обсязі фіксують, розкривають зміст та підтверджують господарську операцію на всіх етапах її здійснення є сферою відповідальності саме платника податків. 
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій ТОВ «Сіті Сайт» надало копії видаткових накладних від 29 липня 2016 року № РН-0000245, від 26 вересня 2016 року № РН-0000248, від 28 вересня 2016 року № РН-0000249, згідно з якими предметом поставки були промо-стенди у загальній кількості 5 шт. 
Перевезення товару від продавця до покупця підтверджується товарно-транспортними накладними. 
Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що вказані товарно-транспортні накладні містять недоліки, які ставлять під сумнів фактичне перевезення товару. Контролюючий орган зазначав, що дати складення товарно-транспортних накладних не відповідають датам підписання сторонами видаткових накладних. 
Дослідивши приєднані до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних, колегія суддів встановила, що датами їх складання зазначено 29 липня 2018 року, від 26 вересня 2018 року та від 28 вересня 2018 року, в той час як видаткові накладні щодо поставки товару від ТОВ «Електропром Пласт» до ТОВ «Сіті Сайт» складені 29 липня 2016 року, від 26 вересня 2016 року, від 28 вересня 2016 року.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач зазначав, що вантажовідправник - ТОВ «Електропром Пласт» під час оформлення товарно-транспортних накладних допустив помилку в зазначенні дати (року) їх складення та замість 2016 року зазначив 2018 рік. 
Перевіряючи обґрунтованість зазначених пояснень представника позивача, суд першої інстанції врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 804/12339/13-а та від 30 серпня 2019 року у справі № 804/17176/14, згідно з якими відсутність товарно-транспортних накладних або їх окремі недоліки не є обставиною, яка б давала беззаперечні підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування даних податкового обліку, зокрема, податкового кредиту / валових витрат, оскільки зазначені документи є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорам поставки. 
Колегія суддів під час апеляційного розгляду справи також звертає увагу на те, що зазначені у товарно-транспортних накладних дати їх складення - липень та вересень 2018 року не узгоджуються як з датою проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Сіті Сайт» (лютий 2018 року), так і з датою звернення до суду з цим позовом (травень 2018 року). Отже, на час подачі до суду адміністративного позову разом з копіями товарно-транспортних накладних, зазначені у таких документах дати ще не настали. Вказані обставини додатково підтверджують, що при оформленні товарно-транспортних накладних мала місце очевидна помилка у зазначенні дати їх складення. 
Наявність такої помилки сама по собі не може бути підставою для висновку про вчинення позивачем податкового правопорушення та для нарахування йому податкового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалене законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Сіті Сайт». 
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 14 травня 2021 року, та не можуть бути підставами для його скасування.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                        А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк       

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька        

Постанова складена у повному обсязі 19 жовтня 2021 року.