Справа № 930/2858/20
Провадження № 22-ц/801/1829/2021
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року	Справа № 930/2858/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,  
за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , до Немирівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, 
за апеляційними скаргами  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Войницької Т. Є. в приміщенні суду в м. Немирів, повний текст рішення складено 01 червня 2021 року, - 
в с т а н о в и в :

21 грудня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до Муховецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є рідним дідом позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок розмірами 0,15 га та 0,019 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ІУ-ВН №055710.
Спадкоємцем по закону був його син і батько позивачів ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично прийняв спадщину, але не оформив її нотаріально. Таким чином, спадкоємцями за законом є діти померлого, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Для оформлення спадщини позивачі звернулися до Немирівської державної нотаріальної контори, подали всі необхідні документи, однак 06 серпня 2020 року спадкоємцям було вручено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який було втрачено.
Виходячи з наведеного, позивачі просили визнати право власності на земельні ділянки розмірами 0,15 га та 0,019 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії IУ-ВН № 055710 за ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в рівних долях по Ѕ частині кожному. 
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року замінено Муховецьку сільську раду на належного відповідача Немирівську міську раду /а. с. 36/.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник  ОСОБА_3 , поданоапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач на момент смерті ОСОБА_5 були неповнолітніми, а тому вони є такими, що прийняти спадщину. Тому в суду першої інстанції не було необхідності встановлювати коло спадкоємців.
У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 843/02-31 та № 844/02-31 від 06 серпня 2020 року зазначено, що позивачі звернулися з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки 0,019 га кожному, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно державного акту серії IV-ВН № 055710, виданого Муховецькою сільською радою 06 вересня 1996 року, спадкоємцем за законом був його син ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спадщину прийняв, але не оформив. Нотаріусом перевірялись дані спадкового реєстру, підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з неприйняттям ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_4 нотаріусом не зазначено.
Судом першої інстанції помилково зазначено, що рішенням 14 сесії 22 скликання Муховецької сільської ради від 21 грудня 1998 року внесено зміни у межі і розміри земельної ділянки, зокрема розмір земельної ділянки збільшено на 0,019 га. Вказані зміни відображено в державному акті у графі зміни і розміри земельної ділянки, зокрема збільшення на 0,019 га. Суд першої інстанції помилково зазначив, що вказані зміни стосуються іншої земельної ділянки, оскільки вони внесені саме в державний акт серії № IV-ВН № 055710.
У судовому засіданні представники позивачів адвокати Сауляк Є.В., Ткач Ю.А. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивачів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Немирівським відділом ЗАГСу 18 травня 1979 року. 
Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №055710 ОСОБА_4 на підставі рішення 12 сесії 21 скликання Муховецької сільської ради від 22 грудня 1993 року належала земельна ділянка площею 0, 15 га на території Муховецької сільської ради. У цьому ж державному акті у графі «зміни у межах і розмірах земельної ділянки» зазначено про іншу земельну ділянку площею 0,019 га та вказано, що дані зміни внесено на підставі рішення 14 сесії 22 скликання Муховецької сільської ради від 21 грудня 1998 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниці ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Немирів помер ОСОБА_5 . Згідно довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради за № 875 від 13 травня 2020 року, ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції Вінницької області та свідоцтва серії НОМЕР_5 , виданого 17 жовтня 2001 року Немирівським відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, ОСОБА_5 є батьком 2-х дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірваний згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 квітня 2015 року. Рішення набрало законної сили 05 травня 2015 року.
15 травня 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулися до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , зазначивши, що до складу спадщини входить земельна ділянка, розташована на території Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, належна померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцем якого був його син- ОСОБА_5 , який спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав.
Постановами нотаріуса від 06 серпня 2020 року №843/02-31 та № 844/02-31 відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна після смерті ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку площею 0,019 га належну ОСОБА_4 згідно державного акту серії ІV-ВН №055710, виданого Муховецькою сільською радою 06 вересня 1996 року. Підставою для відмови стало неподання оригінала правовстановлюючого документа на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру на дану земельну ділянку, розбіжність в загальній площі земельної ділянки, яка передавалась ОСОБА_4 у приватну власність та сумі площ земельних ділянок, які були зазначені у плані зовнішніх меж земельних ділянок, відповідно до державного акту серії ІV-ВН №055710.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , оскільки в судовому засіданні, встановлено, що у померлого крім сина, є ще донька, проте суду, не надано доказів, що останньою не прийнята спадщина після смерті батька. Позивачами не надано суду доказів де проживав ОСОБА_4 , чи проживав ОСОБА_5 разом з ним на момент відкриття спадщини чи відомості про звернення ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ..
Суд також виходив з того, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН №055710 ОСОБА_4 на підставі рішення 12 сесії 21 скликання Муховецької сільської ради від 22 грудня 1993 року належала земельна ділянка площею 0,15 га на території Муховецької сільської ради. У цьому ж державному акті у графі «зміни у межах і розмірах земельної ділянки» зазначено про іншу земельну ділянку площею 0,019 га та вказано, що дані зміни внесено на підставі рішення 14 сесії 22 скликання Муховецької сільської ради від 21 грудня 1998 року. Фактично на земельну ділянку площею 0,019 га державний акт не видавався, відсутні підстави вважати, що дана земельна ділянка перебувала у приватній власності ОСОБА_4 навіть за умови її фактичного використання.
Щодо іншої земельної ділянки площею 0,15 га, на яку був виданий державний акт на право приватної власності на землю, то як вбачається з постанов нотаріуса від 06 серпня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку, тобто цивільно-правовий спір в цій частині відсутній.
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.
Колегією суддів, за клопотанням представника позивача були витребувані матеріали спадкової справи № 604/2004 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 . З матеріалів справи встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадщину, яка складалась з автомашини марки ГАЗ 5204, 1977р.в., прийняв його син ОСОБА_5 . Донька покійного, ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовилась, подавши про це заяву нотаріальної контори.
У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площами 0,15 га та 0,019 га позивачам було відмовлено також і у зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту на землю.
У судовому засіданні позивачі не надали суду оригіналу державного акту, а також зазначили, що Державний земельний кадастр не містить відомостей щодо спірних земельних ділянок.
Згідно частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), яка була чинною на момент видачі державного акту, у разі зміни меж, розміру, цільового призначення та умов надання земельних ділянок, що відбулися після видачі державного акта, до нього вносяться зміни, які фіксуються на плані зовнішніх меж і на останній сторінці державного акта. Зміни на плані зовнішніх меж викреслюються чорною тушшю, а старі межі перекреслюються червоною тушшю. Всі з міни вносяться одночасно в обидва примірники державного акта.
З плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається наявність двох окремих земельних ділянок, внесення змін до меж чи розміру земельної ділянки, на яку видавався державний акт, не вбачається. 
У разі, якщо після видачі державного акту громадянином була отримана інша земельна ділянка, на дану земельну ділянку (період 1998 рік) мав бути виданий новий державний акт із зазначенням площі земельної ділянки, яка передавалась у приватну власність.
Позивачем не надано суду доказів про те, що на земельну ділянку площею 0,019 га державний акт видавався ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави вважати, що дана земельна ділянка перебувала у приватній власності ОСОБА_4 навіть за умови її фактичного використання.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року, справа № 336/149/17, зазначено про те, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Враховуючи, що позивачами не надано належних та допустимих доказів надання у власність ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0, 15 га та 0, 019 га, а копії рішень Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 10.03.1998р, від 21.12.1998 року не містять інформації щодо надання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 0, 019 га., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для його задоволення.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
       Щодо розподілу судових витрат.
Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, а також те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відтак судовий збір сплачений ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги слід залишити за ОСОБА_2 ..
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 14 травня 2021 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.