ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1033/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Мишкіної М.А., Разюк Г.П.

секретар судового засідання – Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури 
на рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р.
у справі № 916/1033/20
за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ
до відповідачів:
1)  Публічного акціонерного товариства “Українська інноваційна компанія”, м. Сєверодонецьк;
2) Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва “Одестрансбуд”, м. Одеса;
3) Приватного підприємства “Альфін”, м. Одеса
про визнання недійсним договору та витребування приміщення гуртожитку

суддя суду першої інстанції: Малярчук І. А.
час та місце ухвалення рішення: 30.06.2021 р., м. Одеса, пр. – т Шевченка, 29, Господарський суду Одеської області

за участю:
прокурора: Ейсмонт С.О.

представників сторін:
від Приватного підприємства “Альфін”, м. Одеса: Майборода Д.О. 

          Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р.
          Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

          В квітні 2020 р. заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 звернувся з позовом до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», м. Сєверодонецьк, Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса та Приватного підприємства «Альфін», м. Одеса  про:
          - визнання недійсним укладеного між Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», м. Сєверодонецьк та Відкритим акціонерним товариством транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса договору купівлі - продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 нежитлового приміщення загальною площею 1 842,6 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34 «а»;
          - витребування у Приватного підприємства «Альфін», м. Одеса на користь Фонду державного майна України, м. Київ частини нежитлового приміщення загальною площею 1 842,6 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34 «а».
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження від 15.05.2018 р. №12014160470004204 за підозрою голови правління Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке було закрито 19.03.2002 р., у зв`язку зі смертю підозрюваного.   
          Досудовим слідством у кримінальному провадженні від 15.05.2018 р. № 12014160470004204 встановлено, що Відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса було створено у процесі приватизації Державного підприємства Одеський спеціалізований трест транспортного будівництва «Одестрансбуд» відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про господарські товариства» та наказу Фонду державного майна України «Про затвердження плану приватизації і перетворення Державного підприємства «Одестрансбуд» у відкрите акціонерне товариство» від 26.05.1993 р. № 5-1111. 
          На підставі наказу Фонду державного майна України від 26.05.1993 р. № 5-ПП складено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 16.03.1994 р. та відомість переоцінки балансової вартості будинків та споруд станом на 01.07.1993 р. по головному підприємству Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса. 
          Першим заступником голови правління Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса Жовтим П.Ф. затверджено перелік об`єктів, які не ввійшли до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса. 
          В подальшому, головою правління Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса - Рогозіним В. З. на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 продано Публічному акціонерному товариству «Українська інноваційна компанія», м. Сєверодонецьк будівлі гуртожитку, розташовані за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34 «а», площею 1 842,6 кв. м. 
          Як зазначає прокурор, у п. 3 договору купівлі-продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 вказано, що нежитлове приміщення належить Відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 19.11.1959 р. № 926 та зареєстровано у Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 02.06.1995 р. під № 37. 
          Разом з тим, прокурор наполягає на тому, що рішенням Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 19.11.1959 р. № 926 право власності на нежитлове приміщення Відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса не передавалось, а лише затверджувались акти державної приймальної комісії про приймання збудованих об`єктів. 
          На вимогу прокуратури Малиновського району м. Одеси надати реєстраційне посвідчення на приміщення за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34А, Комунальне підприємство «БТІ Одеської міської ради» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт по Адміральському проспекту, 34А, правовстановлюючі документи відсутні. 
          Також, як зазначає прокурор, 20.02.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І. О. внесено до Державного реєстру запис про реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», м. Сєверодонецьк на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34А. 
Того ж дня, Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія», м. Сєверодонецьк на підставі двох договорів купівлі-продажу продано Приватному підприємству «Альфін», м. Одеса по 1/2 частки нежитлових приміщень за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34А. 
          Приватним підприємством «Альфін», м. Одеса проведено реконструкцію спірного приміщення, після чого його площа збільшилась до 2 415,5 кв. м., що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 11.07.2014 р. та свідоцтвом про право власності, виданим 05.08.2014 р. реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції. 
          Прокурор вважає, що приміщення гуртожитку за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34 «а» Відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса в процесі приватизації не передавалось, у зв`язку з чим внаслідок укладення договору купівлі – продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 нерухоме майно незаконно вибуло з державної власності.
          Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р. у справі № 916/1033/20 заступнику керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі через недоведеність прокурором та позивачем прав та інтересів держави.
          Не погодившись з цим судовим рішенням, заступник керівника Одеської обласної прокуратури оскаржив його до Південно – західного апеляційного господарського суду.
         В апеляційній скарзі прокурор посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне дослідження судом обставин справи.
         Заступник керівника Одеської обласної прокуратури зазначає, що рішенням Виконкому Одеської міської ради від 19.11.1959 р. № 926 затверджено акти державної приймальної комісії про приймання (введення) в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зокрема спірного нерухомого майна – будівлі гуртожитку по проспекту П. Лумумби (Адміральський), 34.
                  Реєстрація права власності Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса на спірний об`єкт нерухомого майна здійснювалась на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради від 19.11.1959 р. № 926, тобто за останнім могло бути зареєстровано право власності лише на будівлю гуртожитку по проспекту П. Лумумби (Адміральський), 34.
                   Подальше зазначення вказаної будівлі у різних документах в якості житлового будинку чи за адресою розташування: м. Одеса, пр. - т П. Лумумби (Адміральський), 34 «а», не спростовує фактів незаконного набуття Відкритим акціонерним товариством транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса права власності саме на об`єкт державної власності – гуртожитку по пр. П. Лумумби (Адміральський), 34.
        Враховуючи викладене, прокурор вважає, що Відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса не набуло законних підстав для продажу нерухомого майна гуртожитку по пр. П. Лумумби (Адміральський), 34 «а».
         Наведені обставини, на думку прокурора, є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса було створено в процесі приватизації і перетворення Державного підприємства «Одестрансбуд» відповідно до наказу Фонду Державного майна України «Про затвердження плану приватизації і перетворення Державного підприємства «Одестрансбуд» у відкрите акціонерне товариство» від 26.05.1993 р. № 5-ПП.
08.04.1996р. між Відкритим акціонерним товариством транспортного будівництва «Одестрансбуд» (продавець), в особі голови правління Рогозіна В. З., та Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», м. Київ (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 45/1.
За умовами цього договору Відкритим акціонерним товариством транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса продано, а Акціонерним товариством «Український інноваційний банк», м. Київ придбано нежитлову будівлю, розташовану у м. Одесі, по пр. Адміральському, 34 «а».
У п. 2 договору наведено опис об`єкту нерухомого майна, що відчужується: стіни із цегли, 4 поверхи, загальна площа 1 842,6 кв. м. 
Відповідно до п. 3 договору будівля належить Відкритому акціонерному товариству «Одестрансбуд» на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 19.11.1959 р. № 926 та зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 02.06.1995 р. під № 37.
Згідно з п. 5, п. 7 та п. 11 договору нежитлову будівлю продано за національну валюту України в сумі, що еквівалентна 105 000 доларів США за курсом НБУ на день проведення платежу. Цю суму покупець зобов`язується перерахувати протягом 5 банківських днів з дня підписання цього договору безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок продавця в ОРУ АК «Промінвестбанку».
Право власності на нежитлову будівлю покупець набуває з дня надходження грошових коштів продавцю та підписання акту приймання-передачі нежитлової будівлі. 
Відповідно до ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту приймання – передачі від 08.04.1996 р., Відкрите акціонерне товариство «Одестрансбуд», м. Одеса відповідно до  договору купівлі – продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 передало, а Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», м. Київ прийняло нежитлове приміщення по Адміральському проспекту, 34 «а», площею 1   842,6 кв. м. 
Відповідно до п. 3 акту приймання – передачі, нежитлове приміщення, що передається, належить Відкритому акціонерному товариству «Одестрансбуд», м. Одеса на підставі рішення Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 19.11.1959 р. № 926 та зареєстроване в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 02.06.1995 р. під № 37.
Відповідно до реєстраційного посвідчення від 08.07.1996 р. за Акціонерним Товариством «Український інноваційний банк», м. Київ зареєстровано нежитлову 4-х поверхову будівлю пл. 1 842,6 кв. м., розташовану у м. Одесі, пр. Адміральський, 34 «а». Підстава: договір купівлі-продажу від 08.04.1996 р. № 45/1.
В подальшому на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі – продажу від 20.02.2013 р. реєстр. № 338 та реєстр. № 341, Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» м. Київ відчужило нежитлову будівлю площею 1 842,6 кв. м., розташовану за адресою: м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а», на користь Приватного підприємства «Альфін», м. Одеса. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.12.2020 р. № 236670021 за Приватним підприємством «Альфін», м. Одеса зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 2 415,5 кв. м., розташовану за адресою: м. Одеса, пр-т Адміральський, 34 «а».
Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2, посилаючись на матеріали кримінального провадження від 15.05.2018 р. № 12014160470004204, яке перебувало у провадженні Малиновського ВП в м. Одесі, стверджує, що голова правління Відкритого акціонерного товариства «Одестрансбуд», м. Одеса Рогозін В. З., достовірно знаючи, про об`єкти майна, які не увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства та на які Фондом Державного майна України не здійснювалось підтвердження права власності, продав будівлю гуртожитку за адресою: м. Одеса, Адміральський пр., 34 «а», що призвело до незаконного вибуття цього майна з державної власності.
          Наведені обставини зумовили звернення заступником керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 на підставі ст. 48 ЦК Української РСР та витребування у Приватного підприємства «Альфін», м. Одеса на користь Фонду державного майна України, м. Київ частини нежитлового приміщення загальною площею 1 842,6 кв. м., розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 34 «а».

За результатами розгляду матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 2 ч. 2 цієї норми одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання                     правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. № 9 цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України,  Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України, Законом  України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про оренду землі» та іншими актами законодавства.
При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми 
матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на 
підставі цих норм вирішувати справи. 
Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.
Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України.
Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. 
Звернувшись до суду з позовом, заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 2 порушення майнових прав держави обґрунтовує тим, що Відкрите акціонерне товариство «Одестрансбуд», м. Одеса не мало право відчужувати спірне нежитлове приміщення, оскільки при державній реєстрації права власності на це майно було порушено вимоги п. п. «б» п. 2.2 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб.  
Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. (в редакції, чинній станом на 08.04.1996 р.) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Згідно зі ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу приписів ст. 225 ЦК Української РСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. 
Відповідно до ст. 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Право власності в Україні охороняється законом.
Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.
Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, 
колективна, державна.
Усі форми власності є рівноправними.
Відносини власності регулюються Законом України «Про 
власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 та ч. 1 ст. 21 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р. N 697-XII (в редакції Закону, яка була чинною станом на 08.04.1996 р.) суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами. 
Право колективної власності виникає на підставі:
- добровільного об`єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об`єднань;
- передачі державних підприємств в оренду;
- викупу колективами трудящих державного майна;
- перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства;
-безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних   субсидій;
- пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього Закону у власності колективного підприємства є вироблена продукція, одержані доходи, а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 10 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27.03.1991 р. № 887-XII (зі змінами та доповненнями станом на травень 1993 р.) майно підприємства становлять основні фонди та оборотні 
кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.
Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності або повного господарського відання.
Відповідно до ч. 4 цієї норми надходження від роздержавлення і приватизації власності є одним з джерел формування майна підприємства.
Як вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса було створено в процесі приватизації і перетворення Державного підприємства «Одестрансбуд» відповідно до наказу Фонду Державного майна України «Про затвердження плану приватизації і перетворення Державного підприємства «Одестрансбуд» у відкрите акціонерне товариство» від 26.05.1993 р. № 5-ПП.
Відповідно до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса, затвердженого розпорядженням Фонду Державного майна України від 16.03.1994 р. № 19-РОМ (т. 1, а.с. 73-74), розмір статутного фонду акціонерного товариства складає 10   790   850 карбованців.
Згідно з п. 12 цього акту «Вилучення вартості майна»:
- п. п. 12.3. -  державний житловий фонд - 7   790 карбованців;
          - п. п. 12.4. - об`єкти, які не підлягають приватизації - не містить визначення вартості.
          Відповідно до інвентаризаційного опису майна Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса (т. 1, а.с. 75-77, т. 4, а.с. 86-90 ), на балансі відкритого акціонерного товариства, серед інших об`єктів рухомого та нерухомого майна, обліковувались:
- під порядковим номером 161 – житловий будинок, розташований по пр. П. Лумумби, 34, рік введення в експлуатацію - 1958;   
          - під порядковим номером 182 – гуртожиток, розташований по пр. П. Лумумби, 34 «а», рік введення в експлуатацію - 1959.  
Встановити дату і мету складання цього інвентаризаційного опису неможливо через відсутність необхідних реквізитів. 
          При цьому, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 19.11.1959 р. № 926 затверджено акти Державної комісії з приймання та введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, в т. ч. акт від 28.10.1959 р. щодо гуртожитку на 240 осіб «Одестрансбуду» Міністерства транспортного будівництва СРСР, по Адміральській, 34. 
          Посилання на це рішення, як підставу виникнення у Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса права власності на нежитлову будівлю, розташовану у м. Одесі, по пр. Адміральському, 34 «а», міститься в п. 3 оспорюваного договору купівлі – продажу.
          Супровідним листом від 12.05.2021 р. № 521/12745/18/17248/2021, Малиновський районний суд м. Одеси направив до Господарського суду Одеської області копію матеріалів справи № 521/12745/18 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 12014160470004204 (т. 3, а. с. 150-242, т. 4, а. с. 1-33).
          Відповідно до листа Фонду Державного майна України № 10-21-16159 (т. 3, а. с. 166), датованого листопадом 2014 р. (точну дату встановити неможливо через погану копію), на звернення ВАТ «Одестрансбуд» від 05.07.2002 р. № 01-341, від липня 2002 р. № 01-347 та від 17.07.2002 р. № 01-357 Фонд здійснив підтвердження права власності на нерухоме майно, передане до статутного фонду відкритого акціонерного товариства, та листом від 19.07.2002 р. № 10-21-9264 надав Перелік нерухомого майна, що передається у власність ВАТ «Одестрансбуд».
          Проаналізувавши зміст цього Переліку (т. 3, а. с. 168-179), суд апеляційної інстанції зазначає, що в ньому відсутні як житловий будинок, розташований по пр. П. Лумумби, 34 (1958 р.), так і гуртожиток, розташований по пр. П. Лумумби, 34 «а» (1959 р.).
          Проте, у супровідному листі, датованому липнем 2002 р. (т. 3, а.с. 167), з яким Фонд Державного майна України направив вказаний перелік на адресу ВАТ «Одестрансбуд», міститься посилання на Порядок підтвердження права власності на нерухоме майно, затверджений наказом Фонду Державного майна України від 24.05.2002 р. № 906, який було прийнято вже після відчуження нерухомого майна, щодо якого виник спір.
          Відповідно до п. 3.1. цього Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно проводиться на підставі таких документів:
          - даних інвентаризаційних описів основних фондів, складених на дату оцінки об`єкта;
          - розшифровки об`єктів нерухомості по залишковій вартості з зазначенням дати введення в експлуатацію (з урахуванням індексацій  основних засобів);
          - розшифровки об`єктів нерухомості, які не приватизуються у складі цілісного майнового комплексу  (не  ввійшли  до  статутного фонду   товариства), із зазначенням інвентарних номерів та залишкової вартості станом на дату оцінки;
          - копії Державного акта про право власності на землю або на право постійного користування землею на кожну адресу;
          - розрахунку земельного податку за володіння або користування земельною ділянкою за останній звітний період;
          - акта оцінки вартості цілісного майнового комплексу або акта оцінки  вартості майна; 
          - актів державних комісій про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у разі наявності; 
          - довідки з органів місцевого самоврядування про місцезнаходження (адресу) об`єктів нерухомості;
          - переліку нерухомого майна із зазначеною залишковою вартістю, інвентарних номерів за підписом керівника та головного бухгалтера підприємства станом на дату оцінки;
          - завірених копій установчих документів, які підтверджують правонаступництво підприємства;
          - аудиторського висновку (в разі відсутності документів, що стосуються бухгалтерського обліку);
          - переліку нерухомого майна, що є власністю орендаря (для орендних підприємств станом на дату оцінки);
          - затвердженого плану приватизації (плану розміщення акцій) або нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу об`єкта приватизації. 
Матеріали справи не містять копій звернень ВАТ «Одестрансбуд» від 05.07.2002 р. № 01-341, від липня 2002 р. № 01-347 та від 17.07.2002 р. № 01-357 до Фонду Державного майна України, у відповідь на які фондом було складено відповідний перелік, а тому суд не може встановити, чи запитувало відкрите акціонерне товариство у фонду державного майна підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Одеса, пр. Адміралський, 34 «а» (колишній пр. П. Лумумби, 34 «а»).
Листом від 21.01.2008 р. № 10-25-134 (т. 3, а.с. 172) Фонд Державного майна України направив Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській області розшифровку об`єктів нерухомості, які не ввійшли до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд».
Проаналізувавши зміст цієї розшифровки (т. 3, а.с. 173-174), суд апеляційної інстанції зазначає, що під порядковим номером 2 з інвентарним номером 161 в ній міститься житловий будинок, розташований за адресою:  м. Одеса, пр. П. Лумумби, 34.
Відповідно до листа Фонду державного майна України від 25.10.2018 р. № 10-15-21699 (т. 1, а. с. 94), згідно з наявними матеріалами справи з приватизації Державного підприємства Одеський спеціалізований трест транспортного будівництва «Одестрансбуд», яка зберігається в архіві Фонду, вартість будівлі гуртожитку за місцем знаходження: м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а» (П. Лумумби), який знаходився на балансі зазначеного підприємства, було враховано при визначенні розміру статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Одестрансбуд». 
Згідно з листом Фонду державного майна України від 30.11.2018 р. № 10-15-24528 (т. 1, а.с. 96) гуртожиток за адресою: м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а» (П. Лумумби), який знаходився на балансі підприємства, відсутній у переліку майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ «Одестрансбуд». Тобто його вартість було враховано при визначенні розміру статутного капіталу акціонерного товариства.            
При цьому, у 2002 р. на звернення ВАТ «Одестрансбуд» щодо підтвердження права власності на об`єкти нерухомого майна, яке увійшло до статутного капіталу акціонерного товариства, Фонд за результатами опрацювання надісланих матеріалів, які містили визначений заявником перелік об`єктів, відповідно до чинного на той час законодавства підготував та надав ВАТ «Одестрансбуд» листом від 19.07.2002 р. № 10-21-9264 перелік майна, що передається у власність ВАТ «Одестрансбуд».
У вказаному листі Фонд державного майна України зазначає також про те, що матеріали справи з приватизації не містять інформації про звернення акціонерного товариства щодо питання підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна (гуртожиток) за адресою: м. Одеса , Адміральський пр. 34 «а» (раніше П. Лумумби).    
Отже, за інформацією Фонду Державного майна України вартість гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а» (П. Лумумби), була врахована при визначенні статутного фонду Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд» під час приватизації державного майна та перетворення державного підприємства у відкрите акціонерне товариство.
Відповідно до ч. 9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. № 2482-XII (зі змінами та доповненнями станом на 1994 р.) державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації    та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.
   В разі банкрутства підприємств, зміни форми власності або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (крім гуртожитків) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.
Нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів. 
Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 р. № 891, передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду (крім гуртожитків). 
Отже, згідно з положеннями цієї норми на час укладення договору купівлі – продажу від 08.04.1996 р. № 45/1 у Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса не було обов`язку передати у комунальну власність гуртожиток, розташований за адресою:  м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а» (П. Лумумби).  
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 ГПК України змагальність є однією з основних засад господарського судочинства.
Зміст цього принципу полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.  
В силу приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що приміщення гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, Адміральський пр. 34 «а» (П. Лумумби), вибуло з державної власності під час приватизації Державного підприємства Одеський спеціалізований трест транспортного будівництва «Одестрансбуд». При цьому, прокурор в установленому порядку не довів, що вказане майно не підлягало включенню до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса або було включено до нього з порушенням вимог чинного станом на 1993 рік законодавства. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 19.11.1959 р. № 926, яким затверджені акти Державної комісії з приймання та введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, в т. ч. акт від 28.10.1959 р. щодо гуртожитку на 240 осіб «Одестрансбуду» Міністерства транспортного будівництва СРСР, по Адміральській, 34, не є правовою підставою виникнення у Відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса права власності на спірне нерухоме майно. Проте, порушення Правил державної  реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 р. № 56, під час реєстрації права власності на це майно за Відкритим акціонерним товариством транспортного будівництва «Одестрансбуд», м. Одеса не свідчить про незаконне його вибуття з володіння держави та не є підставою для визнання недійсним договору купівлі – продажу від 08.04.1996 р. № 45/1.     
З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правові підстави для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р. у справі № 916/1033/20 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 30.06.2021 р. у справі № 916/1033/20 залишити без змін, апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури  – без задоволення.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 03.11.2021 р.

Головуючий суддя                                                                        Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                                              М.А. Мишкіна                                                                                   

                                                                                                    Г.П. Разюк