Справа № 991/8387/21
Провадження № 1-кс/991/8515/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року        місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
13.12.2021 до Вищого антикорупційного суду звернувся адвокат ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення викладеного в його заяві від 02.12.2021 № 02/12-21. В обґрунтування скарги зазначив, що 04.12.2021 ним до НАБУ в порядку ст. 214 КПК України була направлена поштовим зв`язком заява про внесення присяжними Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недостовірних відомостей до декларації про доходи, тобто вчинення злочину, передбаченого ст. 366-2 КК України. На день звернення зі скаргою відомості по його заяві до ЄРДР не внесені, про результати розгляду заяви його не повідомлено, копію витягу з ЄРДР не надано. 
У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги своє скарги підтримав, просив її задовольнити. Також пояснив, що, на його думку, наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення повинна оцінюватися на стадії досудового розслідування, і процесуальний документ, в разі встановлення відповідних фактів, повинен бути оформлений відповідно до ст. 284 КПК України. Скаржник вважає, що Національне антикорупційне бюро України повинно безапеляційно внести відомості за його заявою до ЄРДР, а вже потім розбиратися. 
Представник НАБУ у судове засідання не з`явився. 14.12.2021 направив до суду письмові пояснення, в яких просив у задоволенні скарги відмовити та провести судовий розгляд у його відсутність.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов такого висновку. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Отже, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Такими вагомими обставинами є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак складу злочину та підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, за таких обставин, кримінальне провадження не може бути розпочато.
Зазначене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 у справі № 556/450/18. 
Як убачається з матеріалів скарги, 02.12.2021 засобами поштового зв`язку адвокат ОСОБА_3 направив до НАБУ заяву про вчинення корупційних кримінальних правопорушень, в якій зазначив, що в деклараціях присяжних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , поданих за період часу 01-02.09.2021 за 2018-2019 роки, внесені завідомо недостовірні відомості, які ним викладені у таблицях. 
Обставини, які зазначені у заяві ОСОБА_3 стосуються подій, які відбулися у 2018 та 2019 роках. Водночас, стаття 366-1 КК України «Декларування недостовірної інформації», яка діяла до 27.12.2020 визнана неконституційною та втратила чинність на підставі рішення Конституційного Суду України від 27.10.2020 № 13-р/2020, а також виключена з КК України згідно із Законом України № 1074-ІХ від 04.12.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який набрав чинності 30.12.2020 (далі - Закон). 
Разом з тим, вказаним Законом було доповнено Кримінальний кодекс України статтею 366-2 «Декларування недостовірної інформації». 
Однак частиною 2 ст. 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Отже, ст. 366-2 КК України не має зворотної дії в часі і не охоплює відомості, які містяться в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», поданих за 2018-2019 роки.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 02.12.2021 про вчинення корупційних кримінальних правопорушень слідчим суддею також не встановлено інших вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на вирішення скаржником, перевіривши надані в обґрунтування його доводів матеріали, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений 16.12.2021.

Слідчий суддя                                                                        ОСОБА_1