ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1708/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                         судді - доповідача Чумака С.Ю.,
                                                    суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року в адміністративній справі № 160/1708/21 (суддя І інстанції – Кальник В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Техніка»  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Техніка» (позивач, ТОВ «Будівельна Техніка») звернулось до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-1 від 05.01.2021 № 2292541/33452812 про відмову в реєстрації податкової накладної від 03.08.2020 № 1 на суму ПДВ 93120 грн;
- зобов`язати відповідача-2 зареєструвати, датою її фактичного отримання, податкову накладну від 03.08.2020 № 1 на суму ПДВ 93120 грн, що складена позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 4 жовтня 2021 року, позов задоволений. Визнано протиправним і скасовано рішення комісії відповідача-1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкових накладних, про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної від 05.01.2021 № 2292541/33452812. Зобов`язано відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 03.08.2020 № 1, датою її фактичного подання.

Представником позивача подано заяву про відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу. 

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року заяву задоволено частково, стягнуто на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1. Стягнуто на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні заяви про відшкодування позивачу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що враховуючи ціну позову, яка є більшою за розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, апелянт вважає, що сума заявлена до відшкодування у розмірі 4000 грн є надмірною.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи рівень складності цієї справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення з заявленим розміром судових витрат, наявність сталої судової практики з розгляду такої категорії спорів, факт розгляду справи судом без виклику сторін, суд вважав заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову, який є позовом немайнового характеру, і значенням справи для сторони, та, з урахуванням задоволення позову, вважав достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги в сумі 4000 грн.

Стосовно понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає про таке.

З матеріалів справи встановлено, що в заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просив стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн (а.с. 187-188).

На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача до суду першої інстанції разом з позовною заявою подано копії: договору про надання правової допомоги від 03.12.2020 № 0312; додаткової угоди від 28.01.2021 № 5; акту про прийняття-передачу наданих послуг від 01.02.2021 № 5; платіжного доручення від 29.01.2021 № 57 на суму 5000 грн (а.с. 152-156).

Разом з відповіддю на відзив на позовну заяву представником позивача подано до суду копії: додаткової угоди від 26.02.2021 № 8, акту про прийняття-передачу наданих послуг від 01.03.2021 № 8; платіжного доручення від 01.03.2021 № 117 на суму 2000 грн  (а.с. 175-177).

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Перевіривши зміст наданих представником позивача документів стосовно витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

3 грудня 2020 року між позивачем (Замовник) та ОСОБА_1 , який займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.11.2018 № 3954 (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 0312 (далі – Договір). Предметом Договору є те, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати за плату правову допомогу Замовнику в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1) (а.с. 152). 

В Акті про прийняття-передачу наданих послуг від 01.02.2021 № 1 зазначено, що  згідно з вказаного вище Договору станом на дату підписання цього акта надані наступні послуги (а.с. 154): 

- вивчення документів, підготовка позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – 12 годин (5000 грн).

Крім того, в Акті про прийняття-передачу наданих послуг від 01.03.2021 № 8 зазначено, що  згідно з вказаного вище Договору станом на дату підписання цього акта надані наступні послуги (а.с. 176): 

- вивчення відзиву на позовну заяву та підготовка, а також подача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив по вказаній справі – 4 години (2000 грн).

Згідно з платіжними дорученнями від 29.01.2021 № 57  та від 01.03.2021 № 117 позивачем сплачено витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн. 

Зазначені документи містять необхідні реквізити, підписи та печатки сторін за Договором. Платіжні доручення відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, колегія суддів зазначає, що предмет спору та характер спірних відносин у справі не є складними, судова практика у цій категорії справ є сталою, а тому вважає, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 4000 (чотирьох тисяч) гривень, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Відтак саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно в рівних частках.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  залишити без задоволення. 

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року в адміністративній справі № 160/1708/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                          суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                          суддя                                                            І.В. Юрко