Ухвала
Іменем України 
11 жовтня 2021 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 577/1826/17
провадження № 51-7407ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області 
від 15 травня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 21 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 
2018 рокуОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін. 
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 вересня 2021 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся до суду 
з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, захисник, як і попереднього разу, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, як і минулого разу, касаційна скарга не містить доводів 
на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, на що, у тому числі, захисник вказує як на підставу, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних вироку та ухвали.
Натомість захисник знову, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу 
статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім вказаного, захисник, як і попереднього разу, зазначаючи про невмотивованість ухвали апеляційного суду, не вказує конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них 
не надав відповіді у зазначеному судовому рішенні.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що захисником не були виконані вимоги попередньої ухвали,                               його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2018 року та  ухвалу Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                     ОСОБА_3