ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 р.	Справа № 480/4883/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції І.Г. Шевченко) від 16.06.2021 року (повний текст рішення складено 16.06.21 року) по справі № 480/4883/20
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного державного ветеринарного інспектора Сумської області Лазоренка Євгена Анатолійовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області
про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, головного державного ветеринарного інспектора Сумської області Лазоренка Євгена Анатолійович, в якій, з урахуванням уточнень, просила визнати протиправною та скасувати постанову №61, винесену 22.07.2020 року головним державним ветеринарним інспектором Сумської області Лазоренко Є.А. про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, законодавства про харчові продукти та корми, відповідно до якої позивача притягнуто до відповідальності, у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат - 23615 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувана  постанова є протиправною та такою, що прийнята з порушенням  норм  чинного законодавства, через що підлягає скасуванню у судовому порядку.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного ветеринарного інспектора Сумської області Лазоренка Є.А. від 22.07.2020 за №61 про накладення на позивача штрафу за порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, законодавства про харчові продукти та корми.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що за наслідками проведеної перевірки встановлений факт порушення позивачем вимог діючого законодавства, а тому відповідачем правомірно застосовано штраф на підставі оскаржуваної постанови. Жодних доказів, які б спростовували виявлені порушення позивачем під час розгляду справи не надано. При цьому, оскільки позивач відмовилась від отримання документів за результатами здійснення позапланового заходу, тому акт, протокол, припис та повідомлення про призначення розгляду справи на 22.07.2020 року були направлені 14.07.2020 рекомендованим листом з повідомленням про вручення з описом вкладень за місцезнаходженням оператора ринку, що вважається належним повідомленням. Тому вважає, що відповідач як контролюючий орган діяв виключно на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та не порушуючи приписів законодавства належним чином повідомив позивача про розгляд справи.
Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному законом порядку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач 24.07.2019 була зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність за наступними КВЕД: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 56.30 Обслуговування напоями; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Вказане підтверджується детальною інформацією про фізичну особу-підприємця з Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
У період з 12.03.2020 по 13.03.2020 Роменським міськрайонним управлінням ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області проведено плановий захід державного контролю (інспектування) стосовно додержання операторами ринку законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт №32 від 13.03.2020.
За результатами проведеного заходу Роменським міськрайонним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області складено припис від 13.03.2020 №21 про усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, в якому в п.п.16,18,19,21 зазначено про наявність порушень позивачем вимог п.4 ч.1 ст. 49, п.п.1,2, ч.1  ст.50, ч.1 ст. 21 Закону України “Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів” та необхідність їх усунення у строки до 01.10.2020 та до 17.06.2020.
18.06.2020 за вх. №532-20 до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області надійшло повідомлення від ФОП ОСОБА_1 про те, що станом на 17.06.2020 порушення вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, що зазначені в приписі № 21 від 13.03.2020 усунуто та зазначено про вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень.
На підставі наказу від 08.07.2020 №1116-ОД та направлення № 5643-02.2/20 від 08.07.2020, державним інспектором-державним ветеринарним інспектором-головним спеціалістом відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського міськрайонного управління ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області Янченко Нелею Сергіївною проведено позаплановий захід державного контролю стосовно усунення порушень вимог законодавства, зазначених в приписі, який виданий органом державного нагляду (контролю) за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю), який відбувався за адресою АДРЕСА_2 , кафе-бар “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за результатами якого складено акт від 10.07.2020 за №48. При цьому, захід державного нагляду був зафіксований засобом відеотехніки Body Camera GE-80013, про що зазначено в акті.
В ході перевірки були виявлені порушення Закону України “Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів”, що були відображені в акті, зокрема:
1.1. Не ведеться результативна боротьба зі шкідниками та гризунами, а саме відсутні докази боротьби з тарганами та гризунами. Журнал контролю про проведення боротьби з тарганами та гризунами не надано. Відсутня схема розташування сертифікованих ловушок для гризунів, тарганів, акти моніторингу, чим порушено п.4 ч.1 ст.49 ЗУ N771.
1.2. Стверджувати, що пакувальний матеріал (поліетиленові пакети, які використовуються для сухариків з застібкою, пивні стакани та стаканчики одноразові для кави), не є джерелом забруднення неможливо, так як на них не було надано ніяких підтверджуючих документів стосовно їх можливості використання в харчовій промисловості, чим порушено п.1 ч.1 ст. 50 ЗУ N 771.
1.3. Паперові серветки, кавові стаканчики зберігались за прилавком де на них навалом лежали особисті речі працівників, а саме - сумки, що може призвести до контамінації останніх мікроорганізмами в тому числі патогенними і спричинити розвиток інфекційного захворювання, чим порушено п.2 ч.1 ст. 50 ЗУ N 771.
1.4. Не розроблені постійно діючі процедури, засновані на принципах системи аналізу небезпечних факторів та контролю у критичних точках, чим порушено ч.1 ст. 21 ЗУ N 771.
Даний акт позивач отримувати відмовилась, про що зроблена відповідна відмітка в акті від 10.07.2020 №48.
Також, за наслідком проведеного заходу Роменським міськрайонним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області було складено припис №23 від 10.07.2020 про усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин.
На підставі акта перевірки, за наслідками проведення позапланового заходу державним інспектором - державним ветеринарним інспектором - головним спеціалістом відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Роменського міськрайонного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Янченко Н.С. складено протокол про порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, законодавства про харчові продукти та корми за №7 від 13.07.2020, в якому вказано, що в ході здійснення контролю встановлено факт невиконання припису Роменського міськрайонного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №21 від 13.03.2020 щодо усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, термін виконання якого до 17.06.2020, чим порушено пункт 2 частини першої статті 16 Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин” та ч.7.ст.20 Закону України “Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів”, а саме не були усунуті наступні порушення:
1.1. Не ведеться результативна боротьба зі шкідниками та гризунами, а саме відсутні докази боротьби з тарганами та гризунами. За словами оператора ринку боротьба з тарганами не проводилася. Журнал контролю про проведення боротьби з тарганами та гризунами не надано. Відсутня схема розташування сертифікованих лову шок для гризунів, тарганів. Таргани переносять збудників туберкульозу, дифтерії, сибірки, чуми, гельмінтозів, черевного тифу, холери, гострих кишкових та інших інфекційних хвороб механічно на лапках і покривах тіла, а також можуть інфікувати їжу своїми виділеннями. Таргани можуть переносити золотистий стафілокок та інші мікроорганізми. Це створює загрозу для життя та/або здоров`я людини. Пункт 4 частини першої статті 49 ЗУ N771.
1.2. Стверджувати, що пакувальний матеріал (поліетиленові пакети, які використовуються для сухариків з застібкою, пивні стакани та стаканчики одноразові для кави), не є джерелом забруднення неможливо, так як на них не було надано ніяких підтверджуючих документів стосовно їх можливості використання в харчовій промисловості. Чим порушено пункт 1 частини першої статті 50 ЗУ N 771.
1.3. Паперові серветки, кавові стаканчики зберігались за прилавком де на них навалом лежали особисті речі працівників, а саме - сумки, що може призвести до контамінації останніх мікроорганізмами в тому числі патогенними і спричинити розвиток інфекційного захворювання. Чим порушено пункт 2 частини першої статті 50 ЗУ N 771.
1.4. Постійно діючі процедури, засновані на принципах системи аналізу небезпечних факторів та контролю у критичних точках, не розроблено. Чим порушено частину першу статті 21 ЗУ N 771.
13.07.2020 Роменським міськрайонним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області складено повідомлення №399-18.1/20 про розгляд  22.07.2020 о 10:30 год справи про порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин” згідно протоколу про порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, законодавства про харчові продукти та корми за №7 від 13.07.2020.
Вказані документи (акт, припис та повідомлення про розгляд справи) направлені 14.07.2020 рекомендованим листом з описом вкладень №4200009007958 з повідомленням про вручення за місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) та отримані останньою 22.07.2020.
Позивач на розгляд справи 22.07.2020 не з`явилася.
За наслідками розгляду матеріалів справи головним державним  ветеринарним інспектором Сумської області Лазоренко Є.А. встановлено порушення позивачем вимог п.2 ч.1 ст. 16 Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”; ч.7 ст. 20 Закону України “Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів”, за що передбачена відповідальність згідно п.19 ч.1 ст. 65 Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, у зв`язку з чим, постановою від 22.07.2020 №61 на позивача накладено штраф у розмірі - 23615 грн. 
Вказана постанова направлена позивачу рекомендованим листом та вручена згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 24.07.2020.
Позивач, не погодившись із правомірністю вказаної постанови, звернулась до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо повідомлення позивача про розгляд справи потягло за собою порушення права позивача надавати пояснення щодо суті правопорушень, подавати відповідні докази на підтвердження своєї позиції та скористатися правовою допомогою, що могло вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування такого рішення, оскаржувана постанова не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавства про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких побічних продуктів на митну територію України визначає Закон України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин” від 18.05.2017 рок № 2042-VIII (далі – Закон № 2042).
Згідно з ст. 2 Закону № 2042, законодавство про державний контроль складається з Конституції України, цього Закону, Митного кодексу України, законів України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", «Про ветеринарну медицину», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та інших виданих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі – Закон № 877) державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначеному законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).
Частиною 7 ст. 2 Закону № 877 встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом №2042, виключно вимог частин 1, 4, 6 - 7 , абзацу 2 частини 10, частин 12 - 14 статті 4, частин 1 (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та 3 статті 6, частин 1 - 4 , 6, 8 - 10 статті 7, частин 1 та 2 статті 12, статей 13-18, 20, 21 цього Закону.
Положеннями ч. 1 ст. 4 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
За приписами ч. 6 ст. 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 7 Закону №2042 компетентний орган у сфері державного контролю вживає у межах своїх повноважень заходів для усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, а також для притягнення винних осіб до відповідальності, встановленої законом.
Пунктом 19 частини 1 статті 65 Закону № 2042 визначено, що оператори ринку несуть відповідальність, зокрема, порушення вимог законодавства щодо ведення записів про побічні реакції на ветеринарні препарати, реєстрації таких побічних реакцій та повідомлення про них компетентного органу тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі дванадцяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі восьми мінімальних заробітних плат.
За приписами ч.ч. 1-3, 7 ст. 66 Закону № 2042 провадження у справах про порушення юридичними особами та фізичними особами - підприємцями цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин здійснюється відповідно до положень цієї статті.
Штраф за порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин може бути накладено протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Протокол про порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, ветеринарну медицину та благополуччя тварин (далі - протокол) за результатами здійснення заходів державного контролю мають право складати державні інспектори та державні ветеринарні інспектори.
Протокол складається у двох примірниках та підписується особою, яка його склала. Один примірник протоколу вручається під розписку особі, щодо якої складено протокол, або її представникові, а другий - зберігається у компетентному органі або його територіальному органі. У разі відмови особи, щодо якої складено протокол, або її представника від отримання примірника протоколу в ньому робиться відповідний запис, і не пізніше наступного робочого дня після складення протокол надсилається такій особі рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. У разі ненадання особою, щодо якої складено протокол, інформації про її місцезнаходження (місце проживання) протокол надсилається за відповідною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, і вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою.
Згідно положень частин 9-11 статті 66 Закону №2042 встановлено наступне:
- справа розглядається не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання відповідною посадовою особою протоколу та інших матеріалів справи. За письмовим клопотанням особи, щодо якої складено протокол, розгляд справи відкладається, але не більше ніж на десять робочих днів, для подання нею додаткових матеріалів або з інших поважних причин (ч.9);
- час і місце розгляду справи повідомляються особі, щодо якої складено протокол, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду. Повідомлення про час і місце розгляду справи вручається особі, щодо якої складено протокол, або її представникові під розписку або надсилається їй рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Повідомлення про час і місце розгляду справи, надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою (ч.10);
- справа може бути розглянута за відсутності особи, щодо якої складено протокол, якщо є відомості про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ч.11).
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Колегія суддів зазначає, що за змістом частин 10 та 11 статті 66 Закону №2042 обов`язок повідомлення позивача про час та місце розгляду справи покладається на відповідача, а виконання такого обов`язку не вичерпується лише надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.
Отже, саме на уповноважену посадову особу, яка розглядає таку справу, покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість, оскільки згадане у тексті ч.10 ст. 66 Закону №2042 дієслово "повідомляються" слід тлумачити як подію вручення особі кореспонденції або відмови особи від одержання кореспонденції, що має бути підтверджено належними доказами у суді.
У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи, про що прямо зазначено в частині 11 статті 66 Закону №2042.
З огляду на це, обов`язок суб`єкта владних повноважень повідомляти про час і місце розгляду справи не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи.
Обов`язок доказування цієї обставини у даній справі відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України несе суб`єкт владних повноважень.
Таке тлумачення приписів ч.11 ст.66 Закону №2042 відповідає завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права, оскільки має наслідком більш ефективний захист права та інтереси фізичних та юридичних осіб.
З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи, яка її стосується. У разі одержання повідомлення до засідання, але у строк, що є меншим за п`ятиденний, особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у засіданні.
Посилаючись на виконання приписів Закону №2042 щодо повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, відповідач вказує, що повідомлення про розгляд справи направлено відповідачу 14.07.2020 року рекомендованим листом за місцезнаходженням позивача (м. Ромни, 1-й провулок Київської, буд. 55).
При цьому, судовим розглядом встановлено та не оскаржувалось сторонами, що вказане поштове відправлення отримано позивачем 22.07.2020 року, тобто лише в день розгляду справи про порушення законодавства про харчові продукти та корми.
Інших доказів, які б підтверджували факт повідомлення позивача про дату розгляду справи у строк визначений ч. 10 ст. 66 Закону №2042, а саме, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дня її розгляду, матеріали справи не містять.
Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами факту своєчасного повідомлення позивача про розгляд відносно нього справи.
Обставин, які б свідчили про ухилення позивача від отримання повідомлення колегією суддів також не встановлено, і відповідач на таке не посилається
При цьому, відповідно до ч.ч.6, 12 ст. 66 вказаного Закону особа, щодо якої складено протокол, або її представник має право викласти у протоколі або на окремому аркуші, що додається до нього, своє пояснення щодо змісту протоколу, засвідчивши їх особистим підписом. У разі відмови особи, щодо якої складено протокол, або її представника від надання таких пояснень у протоколі робиться відповідний запис. Викладені у протоколі або на окремому аркуші, що додається до нього, пояснення свідків та/або потерпілих засвідчуються їхніми підписами. Особа, щодо якої складено протокол, має право ознайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, оскаржувати постанову у справі.
Тобто, розгляд справи без участі особи, яка притягається до відповідальності, за відсутності доказів своєчасного її повідомлення, порушує права позивача, а саме ознайомлюватися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази інше.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, з посиланням на те, що надіслане рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) особи, щодо якої складено протокол, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вважається врученим незалежно від факту його отримання такою особою, оскільки лише факт направлення адміністративним органом документів на адресу приватної особи не може бути ототожнений з фактом обізнаності цієї особи з майбутнім розглядом питання про накладення санкцій безвідносно до обставин фізичного одержання особою документів та обставин правової поведінки цієї особи.
Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України, встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Разом з тим, як встановлено під час апеляційного розгляду справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано не було.
При вирішенні спірних правовідносин колегія суддів зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення – це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.
В межах спірних правовідносин колегія суддів дійшла до висновку про те, що встановлені в ході розгляду справи процедурні порушення суттєво впливають на правильність прийнятого відповідачем рішення, оскільки ці порушення призвело позбавлення права суб`єкта на ознайомлення з матеріалами перевірки, подання в письмовій формі своїх пояснень, зауважень або заперечень до акта перевірки, а також права знати про дату, час і місце розгляду справи про порушення законодавства про харчові продукти та корми.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу за порушення Закону України “Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин”, законодавства про харчові продукти та корми, що має наслідком її скасування у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року по справі №480/4883/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  04.11.2021 року