Дата документу 24.11.2021 Справа № 321/1458/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 321/1458/19 Головуючий у 1 інстанції: Машкіна Н.В. 
Провадження № 22-ц/807/3236/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2021 року                                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, який було уточнено в ході судового розгляду справи.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя - 16 вересня 1915 року на випадок своєї смерті склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу. Заповіт не скасовувався та не змінювався. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 входить:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю - 120 403,00 гривень, який ОСОБА_3 успадкувала за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила за життя спадкових прав;

- земельна ділянка, кадастровий номер 2323355100:32:025:0030, площею, - 0,3100 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області;

- земельна ділянка, кадастровий номер 2323355100:32:014:0001, площею, - 6,2804 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області;

- ј земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:33:001:0007, площею, - 6,3400 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила за життя спадкових прав;
- ј земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:030:0004, площею, - 0,3100 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, яку ОСОБА_3 успадкувала після смерті сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила за життя спадкових прав.
З метою реалізації своїх спадкових прав позивач у встановлений законом строк звернулась до Михайлівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , де була відкрита спадкова справа № 12/2019. Але постановою державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори від 25.09.2019 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

У зв`язку з зазначеним, позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на вищесказане спадкове майно.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2020 року позов задоволено в повному обсязі.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участь у справі, на підставі статті 352 ЦПК України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визнання за позивачем права власності на ј частину земельних ділянок з кадастровими номерами 2323355100:32:030:0004 та 2323355100:33:001:0007 та відмовити в задоволенні цих вимог позивача. .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не є учасником справи та до нього не заявлено жодних вимог. Втім, оскаржуваним рішенням суду обмежено його права та інтереси як власника вказаних вище земельних ділянок. Так, йому ще у 2012 році було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_5 на ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:33:001:0007 та ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:32:020:0004, а тому у суду не було підстав визнавати право власності за позивачем на ј частку від кожної з цих ділянок. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – адвоката Єренка Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача ОСОБА_2 та її адвоката Ганюкова В.Д., які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами. 

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , яка відповідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 18 січня 2019 року, виданого повторно Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 70 років, про що 11 січня 2019 року зроблено відповідний актовий запис № 15. (а.с.6).
У відповідності до заповіту від 16 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 277, ОСОБА_3 все належне їй майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла - ОСОБА_2 (а.с. 7-8).
Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі внесено реєстраційний запис щодо спадкової справи під № 63645405 (№ у нотаріуса 12/2019), спадкодавець: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9).

З витребуваної судом копії спадкової справи № 12/2019 вбачається, що заповіт від 16 вересня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Михайлівського нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 277, є чинним. Позивач прийняла спадщину за заповітом, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори.
Згідно довідки № 56 від 21.01.2019р., виданої КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», згідно матеріалів інвентаризаці-
йної справи, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 21.01.2019р. зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.1980р. (а.с. 11).

Згідно довідки № 759 від 03.10.2019р., виданої КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 03.10.2019р. становить 120 403,00 грн. (а.с. 12).
У відповідності до рішення № 177 Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 26 червня 2012 року про впорядкування нумерації житлового будинку та видачу свідоцтва про право власності вирішено: впорядкувати нумерацію житлового будинку по АДРЕСА_1 , власником якого зазначається ОСОБА_4 , із зміною номеру 14-а на номер 14-г (а.с.11- зворот).
З копії спадкової справи № 174 за 1999 рік після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини успадкувала належне спадкодавцю майно, зокрема, житловий будинок по АДРЕСА_2 ..
З копії спадкової справи № 193/2011 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 вбачається, що його матір ОСОБА_3 успадкувала після його смерті ј частку земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:33:001:0007, площею 6,3400 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, та ј частку земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:030:0004, площею 0,3100 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 41-99).

Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 02.12.2011р. на підставі розпорядження Михайлівської районної державної адміністрації № 406 від 23.09.2019р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 232330001000425, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:025:0030, площею 0,3100 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 111-112).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 02.12.2011 р. на підставі розпорядження Михайлівської районної державної адміністрації № 406 від 23.09.2019р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 232330001000424, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:014:0001, площею 6,2804 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області (а.с. 113-114).

Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 25 вересня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_6 , який діє від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області Ворожбяновою Л.М., було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на майно, яке залишилось після померлої (а.с. 13).

Встановивши вище наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову та задовольнив вимоги позивача у повному обсязі. 

ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що по ѕ частки земельних ділянок з кадастровими номерами 2323355100:33:001:0007 та 2323355100:32:030:0004 належать йому на праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , про що ним були отримані свідоцтва про право на спадщину на це майно ще у 2012 році. А тому суд, не залучивши його до участі у справі, рішенням про визнання за позивачем по ј частці від цих земельних ділянок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка начебто успадкувала ці частки також після смерті сина ОСОБА_5 , порушив його права. Вказує, що ці земельній ділянки не могли входити до кола спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , та, відповідно, не могли бути успадковані її спадкоємцем за заповітом – позивачем ОСОБА_2 .

Перевіривши вказані доводи, колегія визнає їх слушними з огляду на такі обставини.

Зі спадкової справи № 193/2011, відкритої приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу 13.12.2011р. після смерті ОСОБА_5 , яка надана за запитом суду та була наявна у цій цивільній справі, вбачається, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , залишивши заповіт від 27.08.2011р., яким належні йому на праві приватної власності ѕ частки земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:33:001:0007, площею 6,3400 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, та 3/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:030:0004, площею 0,3100 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, заповідав ОСОБА_1 ( а.с. 77).

ОСОБА_1 своєчасно протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини, зареєстровану приватним нотаріусом Ворожбяновою Л.М. 13.12.2011р. за № 482 ( а.с. 44).
25 грудня 2012р. приватним нотаріусом Ворожбяновою Л.М. спадкоємцю ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 :за № 2042 про право на ѕ частки земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:33:001:0007, площею 6,3400 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, та за № 2044 про право на 3/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:030:0004, площею 0,3100 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, заповідав ОСОБА_1 ( а.с. 91, 95).

Вказані свідоцтва ніким не оспорені, зокрема, ОСОБА_3 за життя, якій відомо було про складений її сином заповіт на користь ОСОБА_1 , на що вказує її заява, що міститься в цій же спадковій справі. 

Так, нотаріусом 12 січня 2012р. було роз`яснено ОСОБА_3 про те, що вона є спадкоємцем на обов`язкову частку у спадщині згідно зі ст. 1241 ЦК України після смерті її сина ОСОБА_5 , а тому їй належить звернутись до нотаріальної контори з відповідною заявою ( а.с. 55).
У листопаді 2012р. ОСОБА_3 подала заяву приватному нотаріусу Ворожбяновій Л.М., у якій зазначила, що їй відмий зміст заповіту, складеного її сином ОСОБА_5 27.08.2011р., яким він заповідав належні йому частки земельних ділянок ОСОБА_1 . Також вказувала, що зміст статті 1241 ЦК України, відповідно до якої вона як непрацездатна мати має право на обов`язкову частку, їй нотаріусом роз`яснено. На одержання обов`язкової частки у спадщині вона не претендує, так як одержала компенсації за рахунок іншого майна ( а.с. 55-зворот).

Тільки після цієї заяви ОСОБА_3 нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 протягом 2012-2019рр. питання щодо належної обов`язкової частки не порушувала, свідоцтва на ім`я ОСОБА_1 не оспорювала, неправомірні дії приватного нотаріуса Ворожбянової Л.М. з цього приводу не оскаржувала. 
Позивач та її представник наголошували на тому, що заяву про відмову від обов`язкової частки подано ОСОБА_3 після спливу шестимісячного строку з дня її відкриття, а тому не можна вважати законною таку відмову від спадщини, відтак вважають, що вона прийняла спадщину у вигляді обов`язкової частки у розмірі ј частини належних ОСОБА_5 земельних ділянок. Тому і позивач правомірно успадкувала ці частки після неї на підставі заповіту. 

Проте, колегія лише частково погоджується з цими ствердженнями з огляду на те, що у такому разі спірне питання щодо спадкування часток у вказаних земельних ділянках позивач мала вирішувати саме з ОСОБА_1 , за яким вони були зареєстровані на час вирішення спору в цій частині, про що і позивачу, і суду стало відомо із витребуваної спадкової справи. 
Між тим, відповідачем у цій частині позовних вимог визначено Михайлівську об`єднану територіальну громаду Михайлівського району Запорізької області, з якою спору фактично не мається, та яка не набуває ніякого права на ці частини земельної ділянки у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними цієї спадщини, оскільки вже існує їх власник – ОСОБА_1 .

Отже, справу розглянуто в цій частині позовних вимог за відсутності спору з неналежним відповідачем, визначеним позивачем, в той час як належний відповідач участі у справі не приймав, попри те, що відомості про нього як власника майна, на яке визнано право власності за позивачем, мались в матеріалах справи.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18.

У іншій постанові від 17 квітня 2018р. у справі № 523/9076/16-ц ВП ВС підкреслила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Отже, суд мав встановити, чи до всього спадкового майна має відношення територіальна громада у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, що було можливим за витребуваними судом спадковими справами, але цього обов`язку не виконав, та вирішив спір по суті з приводу спірних земельних ділянок за участі неналежного відповідача.

З огляду на вказані обставини, колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України задовольняє її та скасовує рішення суду в оскаржуваній частині із прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині до визначеного позивачем відповідача в особі Михайлівського об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області.
Приймаючи нове судове рішення про задоволення апеляційної скарги та відмову на її підставі у задоволенні частини позовних вимог, колегія відповідно до приписів статті 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь апелянта у сплаченій сумі в розмірі 1362 грн. 

Але встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, тому є особою, яка згідно із ЗУ «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Тому судові витрати апелянта підлягають компенсації йому за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03 березня 2020 року в оскаржуваній частині скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2  до Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району про визнання права власності на ј  частку земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:33:001:0007, площею 6,3400 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, та ј частку земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:32:030:0004, площею 0,3100 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської селищної ради, Михайлівського району, Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 - відмовити.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн. підлягає компенсації ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 листопада 2021 року.

Головуючий:                 Маловічко С.В.

Судді:         Гончар М.С.

               Подліянова Г.С.