ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4756/21 Справа № 185/2426/20 	  	Головуючий у першій інстанції:  Головін В. О. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №3831669862 від 14 лютого 2017 року відповідач отримав від TOB "ФК "ЦФР" кредит у розмірі 70600,58 грн. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови укладеного договору, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 135813,26 грн. з яких 60556,58 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12771,01 грн. - сума заборгованості за відсотками, 41781,52 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 20704,15 грн. - сума заборгованості за пенею. 26.06.2019 між TOB "ФК "ЦФР" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, у відповідності до умов якого до ТОВ "ФК "ЄАПБ" перейшло права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 135813,26 грн.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №3831669862 від 14 лютого 2017 року у розмірі 135813,26 гривень, з яких 60556,58 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 12771,01 грн. заборгованість за відсотками, 41781,52 грн. заборгованість за щомісячними процентами, 20704,15 грн. заборгованість за пенею. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на судовий збір в сумі 2102,00 гривень.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині стягнутої з відповідача заборгованості, відмовивши у стягненні відсотків, щомісячних процентів та пені. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 135813,26 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що 14 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та  ОСОБА_1  (позичальник) укладено кредитний договір №3831669862, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 70600,58 грн строком на 36 місяців, щомісячним нарахуванням процентів у розмірі 2,69% від суми кредиту, річними процентами у розмірі 11,99% від суми боргу за договором; сторонами також погоджено неустойку у вигляді пені в розмірі 0,3% за кожен день від загальної суми прострочення (а.с. 5). 
У заяві на отримання кредиту  ОСОБА_1  доручив ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувати за рахунок отримуваного кредиту, такі суми грошових коштів: 18381,00 грн. на користь ПАТ «Платинум Банк» на погашення поточної заборгованості за кредитом №КД1721/2949DCLKA24K2 від 18.02.2016; 27000,00 грн. на користь АТ «Укрсиббанк» на погашення поточної заборгованості за кредитом №КД93442608000 від 21.07.2016; 14450,00 грн. на користь ПАТ «Альфа Банк» на погашення поточної заборгованості за кредитом №КД490945779 від 21.09.2015; 10769,58 грн. на користь ПАТ “Страхова компанія “ТАС” оплата страхового платежу за договором страхування. 
Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та  ОСОБА_1  також погоджено Графік платежів, відповідно до якого погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами з останнім платежем не пізніше 26.02.2020 року (а.с. 6). 
Згідно копій платіжних доручень, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувало на користь ПАТ «Платинум Банк» 18381,00 грн. (платіжне доручення №108611374 від 14.02.2017 року), 14450,00 грн. на користь ПАТ «Альфа Банк» (платіжне доручення №108611376 від 14.02.2017 року) та 27000,00 грн. на користь АТ «Укрсиббанк» (платіжне доручення №108611375 від 14.02.2017 року) (а.с. 10-12). 
26 червня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №20190626, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги до відповідача за кредитним договором №3831669862 від 14.02.2017 року на загальну суму 135813,26 грн., що підтверджується копією вказаного договору, а також витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №20190626 від 26.06.2019 року (а.с. 19-21, 22). 
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» направило на адресу відповідача лист №003414111 від 09.07.2019 року, в якому повідомило про відступлення прав вимоги за кредитним договором №20190626 від 26.06.2019 року до позивача, зазначивши також про наявний розмір заборгованості, вимогу про її погашення та зміну реквізитів для здійснення оплати (а.с. 17). 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, за кредитним договором №20190626 від 26.06.2019 року, станом на 26.06.2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 135813,26 грн., з яких 60556,58 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12771,01 грн. - сума заборгованості за відсотками, 41781,52 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 20704,15 грн. - сума заборгованості за пенею. 
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення відповідачем кредитного договору №20190626 від 26.06.2019 року та отримання за ним грошових коштів; враховуючи відступлення 26 червня 2019 року права вимоги за даним кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення права вимоги №20190626, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним кредитним договором заборгованості за відсотками в сумі 12771,01 грн., заборгованість за щомісячними процентами в розмірі 41781,52 грн. та пені у розмірі 20704,15 грн. 
Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем (а.с. 16). 
Колегія також звертає увагу, що згідно змісту складеного позивачем розрахунку заборгованості, нарахування щомісячних та річних процентів, а також пені, після переходу права вимоги 26 червня 2019 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не проводилось та здійснено в межах строку кредитування, який був погоджений з позичальником по 26.02.2020 року відповідно до Графіку платежів за кредитним договором.
Колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що долучені до позовної заяви витяг з Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 30.03.2015 року) відповідачем не підписані (а.с. 13-14). 
Договір №20190626 від 26.06.2019 року року містить текст про погодження споживача з Умовами отримання кредитів та інших послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов погоджена споживачем. 
Таким чином, Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», які містяться у матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.06.2019 року шляхом підписання заяви на отримання кредиту №20190626. 
Відповідна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору непідписані Умови та Правила викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).
Однак, усі суттєві умови, зокрема, сума кредиту (70600,58 грн.), строк кредитування (36 місяців), нарахуванням щомісячних процентів (2,69% від суми кредиту) та річних процентів (11,99%) від суми боргу за договором, неустойка у вигляді пені (0,3% за кожен день від загальної суми прострочення), на підставі яких нарахована заборгованість позивачем, погоджені з відповідачем шляхом підписання заяви на отримання кредиту №20190626 від 26.06.2019 року, а також Графіку платежів (а.с. 5, 6). 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків в сумі 12771,01 грн., щомісячних процентів в розмірі 41781,52 грн. та пені у розмірі 20704,15 грн., а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь банку тіла кредиту не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині – без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року – в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова