ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9285/21 Справа № 182/5603/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 182/5603/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Євтодій К.С. 
сторони:
заявниця - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Євген Вікторович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року, яка ухвалена суддею Рибаковою В.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Заява мотивована тим, що мати заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склала заповіт відносно всього свого майна, яким заповіла все своє майно ОСОБА_3 та заявниці - ОСОБА_4 в рівних долях.
Вказаний заповіт було складено українською мовою та помилково зазначено прізвище спадкоємиці ОСОБА_4 , замість вірного ОСОБА_1 
12.08.2021 року приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальковим Є.Ю. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з наступних підстав: у заповіті зазначено, прізвище спадкоємиці, як ОСОБА_4 , а за оформленням спадщини після смерті заповідача, ОСОБА_2 , звернулась спадкоємиця ОСОБА_1 , тобто існує розбіжність в прізвищі спадкоємця.
ОСОБА_1 встановлення факту належності заповіту від 01.11.1999 року, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Нікополь, посвідченого нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Ткачовою Л.П., реєстровий № 2-3012, необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Нікополі.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Євген Вікторович про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 
Роз`яснено заявниці право на звернення до суду в порядку позовного провадження.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її у апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та необ`єктивною, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вказує, що ОСОБА_3 , яка зазначена у заповіті, подала приватному нотаріусу Нікопольського нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькову Є.В. заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .
Вважає, що судом першої інстанції не встановлено з ким у заявниці виник спір про право, про що цей спір та чому саме суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлення зазначеного юридичного факту пов`язується із наступним судовим вирішенням спору про право.
Зазначає, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Наголошує, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом, померлої матері ОСОБА_2 , інші спадкоємці, які б могли прийняти спадщину після смерті останньої, відсутні. Отже, не має підстав звернення до суду з позовною заявою за правилами позовного провадження, оскільки встановлення фактів, що мають юридичне значення, не можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, у зв`язку з їх відсутністю. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд першої інстанції виходив з того, що з заявлених вимог вбачається спір про право.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту належності заповіту від 01.11.1999 року, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Нікополі, посвідченого нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Ткачовою Л.П., реєстровий № 2-3012.
Зі змісту вказаної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Нікополь.
Постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальковим Є.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та недотриману пенсію за законом, після смерті ОСОБА_2 .
Зі змісту постанови вбачається, що в заповіті прізвище, ім`я та по-батькові спадкоємиці зазначено, як ОСОБА_4 , а за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась спадкоємиця ОСОБА_1 , яка не надала документів, що підтверджують родинний зв`язок між нею та ОСОБА_2 ( а.с. 26).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.7 ст.19 та ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Суд розглядає в порядку окремого провадження, поряд з іншими, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За загальним правилом, окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.
Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
З аналізу даних норм слід дійти висновку, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер.
Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та надати докази його існування.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
У справі, що переглядається, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заявниця просила встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту від 01.11.1999 року, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Нікополі, посвідченого нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Ткачовою Л.П., реєстровий № 2-3012, посилаючись на існування розбіжності в написанні її прізвища, як спадкоємиці.
Зі змісту заяви та поданих до неї документів вбачається, що спір про право на теперішній час відсутній і не вбачається в подальшому.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі,суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність спору про право, як підставу для відмови у відкритті провадження у справі.
З наведеного слідує, що відмова ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі без законних на те підстав, є порушенням її конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме згідно до ст.379 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2021 року скасувати та направити матеріали за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апальков Євген Вікторович про встановлення факту належності правовстановлюючого документу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 26 жовтня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: