ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 810/5146/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  08 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, третя особа – Київське квартирно-експлуатаційного управління про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить: 
-          визнати протиправними дії Міністерства оборони України, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України щодо розподілу бюджетних коштів, призначених для забезпечення у 2017 році житлом (компенсацією) військовослужбовців;
-          зобов`язати Міністерство оборони України забезпечити позивача жилим приміщенням відповідно до вимог чинного законодавства.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадовими особами Міністерства оборони України у 2017 році компенсація розподілялася не з урахуванням часу перебування військовослужбовців у житловій черзі, а з урахуванням інших чинників. Проте, оскільки законодавство України з питань забезпечення військовослужбовців житлом передбачає виключно принцип черговості під час розподілу житла та компенсації, такі дії відповідачів позивач вважає протиправними та такими, що порушують норми чинного законодавства.
Відповідачами подано відзиви на адміністративний позов в яких зазначено, що Київським квартирно-експлуатаційним управлінням було здійснено перевірку квартирної справи позивача, якому згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.10.2018 №520 розподілено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення. Проте, як вбачається з листа від 22.11.2018 № 303/25-7103 за результатом перевірки квартирної справи позивача було виявлено відсутність ряду документів, передбачених Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728. Таким чином, позивача не позбавлено права на забезпечення житлом, у тому числі і грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, однак до порушеного питання слід повернутися саме після усунення позивачем зазначених у листі Київського КЕУ недоліків, як того вимагає Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України забезпечити позивача житловим приміщенням відповідного до вимог чинного законодавства. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що позивач виявив бажання реалізувати своє право на житло саме шляхом отримання грошової компенсації, однак в позовних вимогах просить забезпечити його житловим приміщенням. Вказує, що питання щодо забезпечення позивача житловим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення буде розглянуто в порядку черговості після виправлення недоліків у формуванні квартирної справи, надходження на розподіл до Васильківського гарнізону житлового приміщення, площа якого відповідатиме складу сім`ї, або надходження кошторисних призначень на виплату грошової компенсації.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, який проходить дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира батальйону по роботі з особовим складом.
Позивач разом зі складом сім`ї в кількості трьох осіб з 12.03.1993 перебуває на квартирній черзі у Васильківському гарнізоні Київської області, а з 06.09.2017 знаходиться у списку громадян, що мають першочергове право на отримання житлового приміщення, як учасник бойових дій.
07.12.2017 начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України своїм листом № 303/4/2575 звернувся до головного розпорядника бюджетних коштів - Міністра оборони України з пропозицією розподілити бюджетні кошти, які призначені для виплати грошової компенсації не за принципом черговості, а у залежності від розміру збільшення коефіцієнта збільшення 1 кв. метра житлової площі.
22.07.2018 начальник Київського КЕУ в листі № 303/25-3095 повідомив позивача про відсутність фінансування для виплати компенсації у 2017 році для Київського КЕУ у зону відповідальності якого входить Васильківський гарнізон.
Не погоджуючись із такими діями суб`єктів владних повноважень позивач звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.
Колегія суддів з приводу спірних правовідносин зазначає наступне.
Право на житло належить до сфери прав будь-якої людини. Забезпечення житлом є життєвою необхідністю і одним з основних прав громадян незалежно від рівня економічного розвитку держави. 
Статтею 25 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право на такий життєвий рівень, який включає харчування, одяг та житло.
Держава бере на себе обов`язки надавати безоплатно житло громадянам, які потребують соціального захисту. 
Щодо інших категорій громадян обов`язок держави полягає у створенні умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлюються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (з наступними змінами і доповненнями).
За умовами вказаного закону реалізація права на житло військовослужбовцями, у тому числі пільгових категорій, може бути здійснено у такі способи: безпосереднього надання житла, грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, надання кредиту для купівлі (спорудження) житла. Для отримання житла військовослужбовець має бути зарахований на облік, та занесений до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Абзацом четвертим пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно з абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.
Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.
Згідно з пунктами 44, 46 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку учасникам бойових дій та учасникам війни. Поза чергою жилі приміщення надаються особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до пункту 45 Правил генералам, адміралам, офіцерам і тим, що перебували на військовій службі не менше двадцяти календарних років, військовослужбовцям надстрокової служби, прапорщикам і мічманам Збройних Сил СРСР та прирівняним до них особам, звільненим з військової служби за станом здоров`я, віком або скороченням штатів, жилі приміщення надаються виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів у першу чергу, але не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки.
Пунктом 4.1 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року № 737, визначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
При цьому, п. 4.13 зазначеної Інструкції встановлено, що черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби, та членів сім`ї військовослужбовця) на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове одержання жилих приміщень.
Частинами першою та другою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень  статті 40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку.
Згідно зі статтею 48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України (норми і положення статті 48-1 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно із  Законом України від 28 грудня 2014 року №80-VІІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 «Про деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» із наступними змінами затверджено «Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення» (далі - Порядок у редакції від 23 березня 2016 року).
Цей Порядок установлює механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація).
Згідно з п. 5 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 728, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.
Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи: рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування); копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.
Житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.
Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Службою зовнішньої розвідки, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Міністрові інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, Голові Служби зовнішньої розвідки, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку.
Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Служба зовнішньої розвідки, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку надає компенсацію шляхом перерахування коштів на поточний рахунок особи, що має право на її отримання, відкритий у банку, статутний капітал якого становить не менш як 10 млрд. гривень та в якому держава прямо та/або опосередковано володіє не менш як 75 відсотками статутного капіталу та/або голосів та до якого протягом останнього року Національний банк не застосовував заходів впливу у вигляді розпорядження щодо обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів операцій з високим ступенем ризику та призначення тимчасової адміністрації, за умови, що операції з відкриття, ведення і закриття зазначеного рахунка здійснюються безоплатно, проценти на залишок коштів на такому рахунку не нараховуються.
Облік військовослужбовців (осіб, звільнених з військової служби у запас або у відставку, або членів сімей, зазначених в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку), яким надано грошову компенсацію, ведеться у порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, Службою зовнішньої розвідки, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА та Адміністрацією Держспецзв`язку.
Таким чином, із системного аналізу наведених норм вбачається, що військовослужбовці та особи, на яких розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання або грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі за місцем проходження служби та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла.
При цьому, для вирішення питання про компенсацію військовослужбовцю за належне йому для отримання жиле приміщення Порядком встановлена спеціальна процедура, а саме: звернення до Житлові комісії військових частин, військових комісаріатів та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії), які визначають розмір такої компенсації, а також письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір.
Як вбачається з листа від 22.07.2018 № 303/25-3095 начальник Київського КЕУ повідомив позивача про відсутність фінансування для виплати компенсації у 2017 році для Київського КЕУ у зону відповідальності якого входить Васильківський гарнізон.
Разом із тим, суд першої інстанції вірно вказав щодо неможливості виконання перед позивачем зобов`язань, визначених законодавством, на підставі відсутності відповідних бюджетних асигнувань, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади. 
Крім того, жоден із учасників спору не заперечує наявності у позивача права на отримання житла або грошової компенсації, проте, позивач позбавлений можливості таке право реалізувати.
Суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність дій відповідачів щодо розподілу бюджетних коштів, призначених для забезпечення у 2017 році житлом (компенсацією) військовослужбовців.
Натомість, колегія суддів вказує, що у цій справі відповідачі не довели відсутність з їх боку бездіяльності щодо реалізації положень Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 №728, а саме щодо не вирішення питання забезпечення позивача жилим приміщенням або грошовою компенсацією відповідно до вимог чинного законодавства.
Відносно позовної вимоги про зобов`язання відповідача забезпечити позивача жилим приміщенням відповідно до вимог чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Також колегія суддів вказує, що відповідно до наявних в матеріалах справі доказів позивач виявив бажання реалізувати своє право на житло саме шляхом отримання грошової компенсації, однак звернувся до суду з позовом, в якому просить забезпечити його житловим приміщенням.
На переконання колегії суддів права позивача підлягають захисту та поновленню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо забезпечення позивача житловим приміщенням або грошовою компенсацією відповідного до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду викладених у даній справі.
Відповідно до п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 «Про деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян» підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.
З вищевикладеного вбачається, що такої підстави для відмови військовослужбовцю у наданні житла або компенсації, як недоліки у формуванні квартирної справи не має. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року – скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України щодо не вирішення питання забезпечення ОСОБА_1 жилим приміщенням або грошовою компенсацією відповідно до вимог чинного законодавства.
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо забезпечення ОСОБА_1 житловим приміщенням або грошовою компенсацією відповідного до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду викладених у даній справі.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 08.10.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 
                                                                                                                          В.О. Аліменко
                                                                                                              Н.В. Безименна