Справа № 308/9995/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        22 листопада 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,
з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Биркович Олександра Івановича, ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович та ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 308/9995/17 (Головуючий: Дергачова Н.В.), - 
В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська Ірина Валентинівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , за яким просила визнати недійсним договір факторингу від 29.09.2017 року, договір передачі прав від 29.09.2017 року в реєстрі за № 1450, договір про відступлення прав вимоги від 29.09.2017 року, договір передачі прав від 29.09.2017 року в реєстрі за № 1451, які укладені між ПАТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_7 .
22 жовтня 2018 року ОСОБА_5 подав до суду заяву про залучення його до участі у справі у якості третьої особи із самостійними вимогами та подано позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 , подану в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест кредо», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В., за яким просив суд визнати недійсним, та скасувати договір факторингу від 29 вересня 2017 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2017 р., додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року, визнати недійсним та скасувати договір цесії від 29 вересня 2007 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2007 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року, визнати недійсним та скасувати договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами № 26 від 15 травня 2007 року за реєстровим номером 992, іпотечним договором № 65/1 від 10 серпня 2006 року за реєстровим номером 3764, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. 29 вересня 2017 року.
20 вересня 2019 року представником третьої особи ОСОБА_5 – ОСОБА_8 було подано заяву про зменшення позовних вимог і просили суд позовну вимогу про визнання недійсними договорів передачі прав за іпотечними договорами залишити без розгляду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від від 20 вересня 2019 року залучено ОСОБА_5 до участі у розгляді цієї справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору і прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 , подану в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредо», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В. про визнання недійсним та скасування договору факторингу, договору цесії, договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами; і об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 та справу визначено продовжити розглядати у загальному позовному провадженні.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 , подану в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредо», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В. у частині визнання недійсним та скасування договору про відступлення права вимоги за іпотечними договорами № 26 від 15.05.2007 року за реєстровим номером 992 та № 65/1 від 10.08.2006 року за реєстровим номером 3764 залишено без розгляду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року по заяві ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_2 замінено відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа Банк».
10 червня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_10 подана заява про збільшення позовних вимог, за яким просив визнати недійсним в силу нікчемності договір поруки № 65/2 від 04.02.2009 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , залучити ОСОБА_3 у якості співвідповідача по вимогам щодо визнання нікчемності договору поруки № 65/2. і 09 липня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_10 подано заяву про залишення цієї заяви без розгляду і така судом залишена без розгляду.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Із урахуванням заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_10 про додаткове обґрунтування позовних вимог від 04.07.2020 року (вх. № 33729 від 16.07.2020 року) в частині наступних позовних вимог, яким визнати недійсним договір факторингу від 29 вересня 2017 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 р. та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2007 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест Кредо»; договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами № 26 від 25.05.2007 року за реєстровим номером 992, іпотечним договором 65/1 від 10 серпня 2006 року за реєстровим номером 3764, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Фінансова компанія Інвест Кредо», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. 29 вересня 2017 року зареєстрований в реєстрі за № 1450; договір від 29.09.2017 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2007 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест Кредо» і ОСОБА_2 ; договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами № 26 від 15 травня 2007 року за реєстровим № 992, іпотечним договором 65/1 від 10 серпня 2006 року за реєстровим номером 3764, укладений між ТОВ «Фінансова компанія Інвест Кредо» і ОСОБА_2 , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1451..
Відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_10 про додаткове обґрунтування позовних вимог від 04.07.2020 року в частині визнання недійсним договір поруки № 65/2 від 04 лютого 2009 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Закрито провадження у справі щодо третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на фальсифікацію та підробку її – ОСОБА_1 підписів на договорі поруки № 65/2 від 04.02.2009 року, який не є предметом розгляду у цій справі та нікчемність цього договору, внаслідок чого позивач вважає, що не відповідає солідарно за невиконання позичальником ОСОБА_11 зобов`язань за генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року; на невідповідність кредитних договорів, договорів іпотеки та договорів поруки Закону України «Про захист прав споживачів» у частині письмового повідомлення та погодження всіх дій, відсутність графіку погашення платежів; на припинення договорів іпотеки та поруки у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України; на матеріали інших цивільних справ; на змову, рейдерство та шахрайство відповідачів: ПАТ «Укрсоцбанк», ТзОВ «ФК Інвест – Кредо», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , що, на думку позивача, має наслідки недійсності правочинів, внаслідок недотримання відповідачами вимог ч. 1 – 3, 5, 6 ст. 210 ЦК України та на відсутність у ОСОБА_2 статусу фінустанови та ліцензії на здійснення факторингових операцій та неможливість укладення ТзОВ «ФК Інвест – Кредо» із ним договору відступлення права грошової вимоги.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 05 жовтня 2017 року на його адресу надійшла вимога від ОСОБА_2 про усунення порушення зобов`язання, до якої і були долучені копії вищезазначених договорів та за цією вимогою просив погасити прострочену заборгованість за договорами кредиту в сумі 440 064,40 доларів США, а в інакшому випадку буде змушений задовольнити свої вимоги за договорами кредиту, шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку цими особами нерухоме майно, в спосіб, передбачений укладеними договорами іпотеки згідно із Законом України «Про іпотеку».
Зазначена вимога була направлена на адресу: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Позивач також посилається на Інформаційний лист Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 29.01.2016 року № 3/28/1172 з питань посвідчення договорів відступлення прав вимоги за іпотечними договорами за яким було звернуто увагу завідувачів Київських державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів Київського нотаріального округу, що при відступленні прав вимоги зобов`язання не припиняється, не змінюється – залишається одним і тим самим відбувається тільки заміна особи на стороні кредитодавця. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі – новий кредитодавець стає іпотеко держателем.
При передачі банком права вимоги за кредитним зобов`язанням іншій фінансовій установі нотаріус посвідчує договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. Але нотаріус не має правових підстав для посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи, оскільки стаття 1054 ЦК України не передбачає фізичну особу на стороні кредитодавця в кредитних відносинах. Отже ні фізична особа, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотеко держателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов`язання за кредитним договором. Дані договори є удаваними та фіктивними.
Позовна заява третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору – ОСОБА_5 подана в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 до АТ «Альфа Банк», ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В.з урахуванням ухвали суду від 20.09.2019 року просив визнати недійсним, та скасувати договір факторингу від 29 вересня 2017 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2007 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2006 року, визнати недійсним та скасувати договір цесії від 29 вересня 2017 року про відступлення права вимоги за генеральним договором на здійснення кредитних операцій № 65 від 10 серпня 2016 року та договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 25 травня 2007 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року до генерального договору на здійснення кредитних операцій № 65 від 10.08.2006 року посилаючись на відсутність оплати між сторонами за договором факторингу і укладений договір цесії за своєю правовою природою є договором факторингу, тому не міг бути укладений із фізичною особою ОСОБА_2 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», АТ «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В., треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання недійсними договору факторингу, договору відступлення права вимоги, договорів передачі прав за іпотечними договорами  задоволено частково.
Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_12 , поданої в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 до АТ «Альфа-Банк», ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська І.В. про визнання недійсним та скасування договору факторингу, договору цесії, договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами задоволено частково.
Визнано недійсним договір від 29 вересня 2017 року про відступлення прав вимоги за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007 року, Генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року, Додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та громадянином України ОСОБА_2 ..
Визнано недійсним договір передачі прав за Іпотечним договором № 26 від 15.05.2007 року за реєстровим № 992, Іпотечним договором № 26/1 від 15.05.2007 року за реєстровим номером 995, Іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3751 та Іпотечним договором № 65/1 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3764, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та громадянином України ОСОБА_2 , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською Іриною Валентинівною 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1451.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у розмірі 1 617,00 грн..
Решту витрат із сплати судового збору у розмірі 1 617,00 грн. покладено на позивача – ОСОБА_1 ..
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати із сплати судового збору за подання позову у розмірі 881,00 грн..
Решту витрат із сплати судового збору у розмірі 881,40 грн. покладено на третю особу із самостійними вимогами – ОСОБА_5 .
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати на правову допомогу) у розмірі 35 000,00 грн. покладено на ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Биркович О.І. подали апеляційну скаргу в якій просять рішення суду у частині відмовлених позовних вимог скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки ОСОБА_1 не підписувала договір позики № 65/2 від 04.02.2009 року і згідно приписів ч.2 ст.207, ч.1 ст.545 ЦК України ос порений договір не вчинений у письмовій формі, вчинений з недодержанням письмової форми є нікчемним відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України. Беззаперечним доказом того, що ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» не бажала і не виконувала оскаржувані ними договір факторингу та договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами є дата 29 вересня 2017 року» яка свідчить про те, що в цей день фінансова компанія купила і перепродала цей й же пакет договорів фізичній особі гр.. ОСОБА_2 і такий правочин є удаваним. Предметом договору факторингу може бути тільки право грошової вимоги (як тієї, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України). За договором факторингу не може бути передано права за іпотечними зобов`язаннями, однак, суд першої інстанції допустив помилку. Ужгородський міськрайонний суд не звернув увагу на головне, а саме те, що в договорі факторингу укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» від 29.09.2017 року відсутній належний суб`єктний склад (повинен був бути залучений отримувач валютного кредиту боржник ОСОБА_13 », а отже такий договір відповідно до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Також договір факторингу є нікчемним (фіктивним) між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Інвест-Кредо», так як укладений одним днем з договором відступлення права вимоги за кредитними договорами (29 вересня 2017 року), тобто ці Договори не мали на меті наміру створення правових наслідків для товариства, які обумовлювалися цими правочинами, а є як проміжків етап у придбанні прав на майно ОСОБА_2 і не маючи на меті реальне придбання прав, що не відповідає вимогам ст. 234 ЦК України. Крім того, договір факторингу від 29.09.2017 року, за яким первісний кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» уступило грошову вимогу ТОВ «фінансова компанія «Інвест-Кредо» до Генерального договору № 65 від 10.08.2017 року, за яким первісний кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» уступило грошову вимогу ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року – і просять суд апеляційної інстанції дослідити такий і визнати його недійсним, у зв`язку з відсутністю відповідної ліцензії у ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» для здійснення фінансових операцій і такий договір є фіктивним, адже не було наміру придбання прав.
В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє адвокта Шпуганич В.П. ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та з ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_1 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання недійсним правочинів з відступленням права вимоги за кредитними та іпотечними договорами відмовити, так як задовольнивши безпідставний позов про визнання недійсним договору про відступлення прав за кредитними та іпотечними договорами суд вийшов за межі розгляду справи протиправно задовольнив вимоги позивачів, які не являються сторонами правочину чи стороною відносно якої він укладений (стосовно вимоги за кредитним договором № 65 від 10.08.2006 року та договорів, які забезпечують їх виконання, провівши тлумачення угод за відсутності такої вимоги помилково дійшов, що укладеним договором порушуються права позивачів та такі є недійсними в силу чим помилково задовольнив його.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки з умов договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами сторони в цьому передбачали сплату коштів, умовами договору передбачено, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту його підписання сторонами і відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Крім того, в частині заявлених вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 щодо оскарження договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами не зачіпається їхнє право та інтерес і суд повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Заслухавши пояснення ОСОБА_10 який представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і просить задовольнити подану ними апеляційну скаргу в частині оскарження ними рішення суду, а подані апеляційні скарги ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, представника ОСОБА_2 – адвоката Шпуганич В.П., який просить задовольнити подану ними апеляційну скаргу та задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 в оскаржуваних частинах рішення, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Встановлено, що 29 вересня 2017 в м. Києві між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007 року, Генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року, Додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року
За умовами вказаного правочину до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитними договорами виконання якого забезпечує іпотека нерухомого майна в АДРЕСА_1 , а саме будівлю, станцію технічного обслуговування, авто мийку, магазин, загальною площею 905,8 м.кв. та земельну ділянку з кадастровим номером 2110100000:17:003:0071.
29 вересня 2017 в м. Києві між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 укладено Договір передачі прав за Іпотечним договором не відновлювальної кредитної лінії № 26 від 15 травня 2007 року, Генеральним договором не відновлювальної кредитної лінії № 26 від 15 травня 2007 року, Генеральним договором № 65 від 10 серпня 2006 року, Додатковою угодою № 1 від 10 серпня 2006 року до Генерального договору № 65 від 10 серпня 2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року до Генерального договору № 65 від 10 серпня 2006 року за умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги за Іпотечними договорами № 26 від 15 травня 2007 року за № 922 та додатковими угодами до нього: Іпотечним договором №26 від 15 травня 2007 року за № 995 та додатковими угодами до нього; Іпотечним договором № 26 від 15 травня 2007 року за № 995 та додатковими угодами до нього; Іпотечним договором № 65/1 від 10 серпня 2006 року за № 3764 та додатковими угодами до нього.
Договір відступлення прав за іпотечними договорами посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. за № 1451.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року у розмірі 139 180 доларів США 12 центів, з яких: 134 822,81 долари США – прострочена заборгованість по кредиту; 3981, 28 долар США – прострочена заборгованість по відсотках; 376, 03 доларів США – нараховані відсотки.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», заборгованість по кредитному договору № 26 від 15.05.2007 року станом на 11 лютого 2013 року, в сумі 139 533,18 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по відсотках в розмірі 2 926,96 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 13 598,97 доларів США, нараховані відсотки в розмірі 615,95 доларів США, строкова заборгованість по кредиту в розмірі 122 391,30 доларів США та витрати зі сплати судового збору в сумі 3441,00 грн.
На момент укладення спірних договорів кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» використав своє право на стягнення заборгованості до ОСОБА_3 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року залучено до участі у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про звернення стягнення, правонаступника позивача – ОСОБА_2 .
Дана ухвала набрала законної сили.
Відповідно до статтей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг – це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог.
Таким чином, у ЦК України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077 проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочин з відступленням права вимоги (цесії) та договору факторингу.
Згідно до вимог ст.ст. 512-518 ЦК України суб`єктним складом правочинів з відступлення права вимоги і відповідно до ст. 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.
Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК україни передбачає лише перелік зобов`язання, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (ст. 1078 ЦК України).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно.
Також розмежування договорів здійснюється за їх формою: правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. (ст. 513 ЦК України).
Разом з тим, право вимоги за кредитними договорами, визначених в п.1.1 Договору оцінюється сторонами у розмірі 2 678 630,50 грн., без ПДВ (п.1.3 Договору). Дана сума є ідентичною сумі, яку визначили у Договорі факторингу від 29.09.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ ФК «Інвест Кредо», які є дійсними і відповідають вимогам законодавства.
За умовами договору про відступлення права вимоги від 29.09.2017 року ОСОБА_2 зобов`язався сплатити ТОВ ФК «Інвест-Кредо» грошові кошти у сумі 2 678 630,50 грн. і дана сума ним оплачена 29 вересня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», що стверджується платіжним дорученням № 1748836 (т.4 а.с.18), а тому висновок суду першої інстанції щодо ненадання доказів про проведення такої оплати є помилковим.
У даній справі за договором факторингу сторонами були ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Інвест-Кредо», яка має ліцензію фінансової установи з правом проведення факторингових операцій і остання 29 вересня 2017 року сплатила на рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» 2 652 109,40 грн. як оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу б/н від 29.09.2017 року без ПДВ (т. 3 а.с. 235).
Висновок суду першої інстанції, що внаслідок фінансування ОСОБА_2 отримав майнову вигоду на суму 11 670 994,62 грн. є помилковим і укладений договір про відступлення права вимоги не відноситься за своєю природою до ознак факторингу.
При задоволенні позовних вимог про визнання недійсним відступлення права вимоги за Договором не відновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007 року, Генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року, укладеними між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_3 , останній дані правочини не оскаржував, так як внаслідок заміни кредитора відбувається лише заміна особи, а суть зобов`язання визначені кредитними договорами та іпотечними договорами та судовими рішеннями при цьому не змінюється.
Визнання недійсним договору передічі прав від 29 вересня 2017 року укладеного між ТОВ ФК «Інвест-Кредо» та ОСОБА_2 за Іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3751 укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , які є нотаріально посвідчені і ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не є сторонами цих правочинів, як і не є сторонами договору передачі прав від 29.09.2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «ФК «Інвест-Кредо» і не являється належними позивачами.
Разом з тим, судовими рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції визнано ОСОБА_2 належним правонаступником первісного та належним кредитором по відношенню до боржника ОСОБА_3 та майнових поручителів по іпотечному договору від 20.08.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і договори про відступлення права вимоги за іпотечними договорами є договором цесії, оскільки не передбачав оплати і за цим договором були передані майнові права, а основною ознакою договору факторингу є передача саме грошової вимоги за плату.
Посилання ОСОБА_1 на те, що договір факторингу, договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, якою є дата 29 вересня 2017 року, що свідчить про те, що в цей день фінансова компанія купила і перепродала цей же пакет договорів фізичній особі гр.. ОСОБА_2 є удаваними та фіктивними правочинами, укладеними без наміру і настання цивільно-правових наслідків.
У відповідності із роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 25 постанови № 9 від 06 листопада 2001 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином сторони умисно   оформляють   один   правочин,   але  між  ними  насправді встановлюються інші  правовідносини.  На  відміну  від  фіктивного правочину,  за  удаваним  правочином  права  та  обов`язки  сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під  час  розгляду справи,  що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести факт укладеного правочину, що на його думку є удаваним, спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин та настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.
Згідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, чи є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який самий.
Якщо при укладенні удаваного правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі, суд повинен брати до уваги юридичні факти з якими закон пов`язує певні правові наслідки.
Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.
Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин, лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним і вчиняючи фіктивний правочин сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.
Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша – намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.
Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.
Дані обставини позивачем не доведено, так як при укладенні правочину між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «ФК «Інвест-Кредо» волевиявлення сторін було вільне, проведена оплата по договору, яка спрямована на настання певних юридичних доказів, з якими закон пов`язує правові наслідки, а саме укладення наступних договорів.
Такі правові висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного суду від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) у постановах від 22 квітня 2021 року у справі № 908/794/19 (905/1646/17).
Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 про визнання недійсним правочинів з відступлення права вимоги за кредитними та іпотечними договорами та у частині стягнення судових витрат із ОСОБА_2 у вигляді сплати судового збору та пов`язані з розглядом справи (витрати на правову допомогу) у розмірі 35 000,00 грн. підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, із ухваленням нового рішення у цій частині, яким у позові ОСОБА_1 та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору – ОСОБА_5 подані в особі уповноваженого представника ОСОБА_8 слід відмовити, а у решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін із вищезазначених підстав.
Судові витрати у відповідності до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_14 на користь ОСОБА_2 1 212,50 грн. та на користь ОСОБА_3 1 212,50 грн., із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1 212,50 грн. та на користь ОСОБА_3 1 212,50 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційних скарг.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 234, 235, 512-518, 1046, 1054, 1077 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 24 Закону України «Про іпотеку», судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Биркович Олександра Івановича залишити без задоволення.
Апеляційні скарги ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє адвокат Шпуганич Василь Петрович та ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2020 року у частині визнання недійсними договорів від 29 вересня 2017 року про відступлення прав вимоги за Договором не відновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007 року, Генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року, Додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та ОСОБА_2 , у визнанні недійсним договору передачі прав за Іпотечним договором № 26 від 15.05.2007 року за реєстровим № 992, Іпотечним договором № 26/1 від 15.05.2007 року за реєстровим номером 995, Іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3751 та Іпотечним договором № 65/1 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3764, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та громадянином України ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською Іриною Валентинівною 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1451 та у частині стягнення судових витрат із ОСОБА_2 у вигляді сплати судового збору та пов`язані з розглядом справи (витрати на правову допомогу) у розмірі 35 000 грн. скасувати.
У позові ОСОБА_1 та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору – ОСОБА_5 поданої в особі уповноваженого представника – ОСОБА_8 відмовити.
У решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 212,50 грн. та на користь ОСОБА_3 1 212,50 грн. сплачених ними судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1 212,50 грн. та на користь ОСОБА_3 1 212,50 грн. сплачених ними судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 29 листопада 2021 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой