Справа № 306/2269/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        27 вересня 2021 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,
з участю секретаря: Мацола О.-Д.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 19 листопада 2018 року у справі № 306/2269/18 (Головуючий: Жиганська Н.М.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину у спільному майні, відшкодування шкоди внаслідок невиконання умов Договору простого товариства, мотивуючи тим, що між сторонами 01 червня 2011 року укладено договір на здійснення будівництва офісно-торгівельного комплексу в м. Свалява.
На виконання умов зазначеного Договору було розроблено проектно-кошторисну документацію, 20 червня 2011 року отримано позитивний висновок ДП «Укрдержбудекспертиза», 29 червня 2011 року зареєстровано Декларацію про початок будівельних робіт за № ЗК 0831101, відповідальним за проведення техічного нагляду є інженер ОСОБА_4 . Для здійснення будівництва позивачем внесено грошові кошти та будівельні матеріали, що в сумі становить 50% вартості будівництва. 
У листопаді 2011 року будівництво фактично завершено, однак відповідач ухиляється від введення об`єкту в експлуатацію, що унеможливлює його розподіл та визнання права власності на належну позивачу частину будівлі.
Разом з тим, позивач зазначає, що оскільки відповідач порушив умови договору, йому спричинено шкоду у виді неотриманого доходу, починаючи з 2012 року, а тому заподіяну шкоду позивач оцінює в 20 000 грн. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_2 просив визнати за собою право власності на Ѕ частину офісно-торгового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача 20000 грн. заподіяної шкоди і судові витрати.
16 листопада 2018 року до суду надійшла письмова заява від позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди, укладено 16 листопада 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою Свалявського районного суду від 19 листопада 2018 року затверджено мирову угоду, укладену 16 листопада 2018 року затверджено мирову угоду, укладену 16 листопада 2018 року між позивачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , меш. АДРЕСА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 меш. АДРЕСА_3 на слідуючих умовах:
1. Позивачу Позивачу ОСОБА_2 переходить у власність Ѕ частина приміщення офісно-торгового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
2.Відповідачу ОСОБА_3 переходить у власність Ѕ частина приміщення офісно-торгового комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
3.Позивач відмовляється від відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20000 грн. (двадцять тисяч гривень 00 коп.);
4.Витрати з реєстрації права власності сторони несуть в рівних частинах.
Закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину у спільному майна та відшкодування шкоди на підставі п. 5 ч. 1 ст. 2585 ЦПК України.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 122,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір у сумі 122,60 грн.
ОСОБА_1 , особа яка не брала участі у справі, інтереси якої порушено судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки спірне майно будувалося на кошти та в інтересах матеріального забезпечення сім`ї і про перебування відповідача у шлюбі сторонам угоди було відомо, та її не залучено до участі у справі. Станом на день укладення мирової угоди та затвердження її судом, споруда торгово-офісного комплексу не була введена в експлуатацію, не була зареєстрована як об`єкт цивільного права та фактично відбулося визнання права власності на незакінчене будівництво в судовому порядку.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся і його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Свалява Свалявський район, Закарпатської області перемінив прізвище, ім`я по батькові на ОСОБА_3 , що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові – 2002 року, травня місяця 28 числа зроблено запис за № 12.
Свідоцтвом про одруження стверджується, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 одружилися 25 серпня 1999 року про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 66 і прізвище після одруження: чоловіка – ОСОБА_9 , дружини – ОСОБА_10 .
На час розгляду справи ОСОБА_3 на ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмова.
Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки площею 0,0200 га, яка надана йому рішенням 10 сесії 5 скликання від 14.02.2007 року Свалявської міської ради та договору купівлі-продажу № 1457 від 29.05.2012 року і цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Спірна споруда торгово-офісного комплексу розташована на вищезазначеній земельній ділянці та збудовано під час шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Станом на день укладення мирової угоди, спірний об`єкт нерухомого майна збудований під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , є їх спільною сумісною власністю та при укладенні мирової угоди, яка затверджена судом, вирішено про права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , яка не брала залучена до участі у справі. 
У відповідності до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Оскільки мирова угода, яка затверджена судом, щодо спірного об`єкта нерухомого майна, яка збудована під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 порушує права та охоронюваним законом інтересів ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі в якості відповідача за позовом ОСОБА_2 і ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для повторного вирішення даного питання (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК).
Керуючись ст. ст. 207, 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Свалявського районного суду від 19 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено – 07 жовтня 2021 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой