Справа № 132/1739/20
Провадження № 22-ц/801/1780/2021
Категорія: 63
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року	Справа № 132/1739/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М.,
суддів: Ковальчука О.В., Стадника І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 року, ухвалене суддею Калинівського районного суду Вінницької області Сєліним Є.В.,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року   ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним та скасування рішення житлово-побутової комісії про зняття його з квартирного обліку та зобов`язання вчинити певні дії. 
Позовна заява мотивована тим, що у період часу із 17.09.1998 по 01.12.2009 позивач проходив військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу у внутрішніх військах МВС України, під час якого із 16.12.2005 по 10.07.2006 виконував службові обов`язки у складі українського миротворчого персоналу цивільної поліції міжнародної миротворчої місії Організації Об`єднаних Націй в Косово Союзної Республіки Югославія. 
Поліщук Є.В. вказує, що з 21.04.2004 на підставі рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом засідання від 20.04.2004 № 40, він був зарахований на квартирний облік.
01.12.2009 наказом командувача внутрішніми військами МВС України № 131о/с, позивача звільнено у запас Збройних Сил України з правом носіння військового одягу (форми), із вислугою років у пільговому обчисленні 20 років 8 місяців, та виключено зі списків особового складу, із залишенням на квартирному обліку за рахунок житлового фонду даної військової частини.
30.12.2016 рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 14, позивач був знятий з квартирного обліку на підставі ч. 1 ст. 40 ЖК України, як такого, що не зареєстрований за місцем дислокації зазначеної військової частини у місті Калинівка. Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.03.2019, зазначене рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2016 було скасоване та зобов`язано поновити його на квартирному обліку із 21.04.2004.
Позивач зазначає, що 02.04.2020 він отримав від військової частини лист, за яким рішенням житлово-побутової комісії від 19.03.2020 його повторно було знято із квартирної черги на підставі п. 5 ст. 40 ЖК України, а саме у зв`язку із неправомірними діями службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.
В свою чергу відповідач ВЧ НОМЕР_1  Національної гвардії України на позовну заяву подала відзив, в якому вказує, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом засідання № 5 від 19 березня 2020 року, та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 із 21 квітня 2004 року. 
Вирішено питання про судові витрати.
Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.
В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд не взяв до уваги, що 20.04.2004 позивач був зарахований на квартирний облік в списки першочерговиків у складі сім`ї 2 чоловік (позивач та його дружина), в зв`язку забезпеченості сім`ї житловою площею меншою згідно встановлених Законом норм. Вказує, що під час службового розслідування було виявлено, що позивач забезпечений площею згідно норм, тобто через неправомірні дії службової особи помилково був поставлений на квартирну чергу, а тому не може перебувати на квартирному обліку у ВЧ НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судове засідання позивач не з`явився з невідомих суду причин. Належним чином був повідомлений.
Відповідач також до судового засідання не з`явився. Представник ОСОБА_2 о 09.00 ранку подав заяву, в якій просив відкласти судове засідання, в зв`язку з заміною представника та дати можливість ознайомитись з матеріалами справи,. 
Вінницький апеляційний суд, враховуючи подану заяву та поведінку відповідача, який не скористався наданим йому правом на ознайомлення з матеріалами справи, хоча він мав таку можливість натомість до судового засідання не з`явився з невідомих причин, та також те, що ОСОБА_2 приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, приходить до висновку, що відповідач недобросовісно користується правами та виконує процесуальні обов`язки, а тому його неявка не є поважно і розцінюється, як зловживання своїми процесуальними правами. 
Відтак справа розглядається у відсутність нез`явившихся осіб. 
Вінницький апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
За змістомст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду відповідає.
Судом встановлено, що в період часу із 17.09.1998 по 01.12.2009 позивач проходив військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського та старшинського складу у внутрішніх військах МВС України, під час якого із 16.12.2005 по 10.07.2006 виконував службові обов`язки у складі українського миротворчого персоналу цивільної поліції міжнародної миротворчої місії Організації Об`єднаних Націй в Косово Союзної Республіки Югославія.
20.04.2004 ОСОБА_1 на підставі рішення житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформленого протоколом засідання був зарахований на квартирний облік в/ч НОМЕР_1 .
01.12.2009 позивач наказом командувача внутрішніми військами МВС України № 131о/с був звільнений у запас Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу із вислугою років у пільговому обчисленні 20 років 8 місяців, останній виключений зі списків особового складу із залишенням на квартирному обліку за рахунок житлового фонду даної військової частини.
18.03.2011 ОСОБА_1 звернувся до командування в/ч НОМЕР_1 із заявою про включення його до пільгової черги поза черговиків, як особи, яка має статус учасника бойових дій та на яку розповсюджується дія приписів пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3351-ХІІ.
22.03.2011 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 , яке було оформлене протоколом засідання № 71, ОСОБА_1 включено в пільгову квартирну чергу (позачерговиків).
30.10.2013 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 залишено на квартирному обліку в пільговій черзі - першочерговій, а з пільгової черги - позачергової знято за власним бажанням.
30.07.2015 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 , вирішено питання про зняття з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 для подальшої постановки на квартирний облік  в/ч НОМЕР_2 за місцем його реєстрації у м. Вінниці.
12.10.2015 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_2 , вирішено питання про передачу квартирної справи ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку із відсутністю законних підстав для постановки його на квартирний облік при в/ч НОМЕР_2 за місцем реєстрації у м. Вінниці.
26.02.2016 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 поновлено ОСОБА_1 на квартирному обліку.
30.12.2016 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 , виключено зі списків квартирного обліку військовослужбовців (запасу), які не зареєстровані за місцем дислокації в/ч 3028 місто Калинівка - ОСОБА_1 та знято його з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 на підставі частини 1 статті 40 ЖК України.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.03.2019 визнано незаконним та скасоване рішення житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом засідання від 30.12.2016р. № 14, та зобов`язано в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побутову комісію в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити його на квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, із 21.00.2004
Вказане рішення суду набрали законної сили і відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені в цивільних справах, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
03.06.2019 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 20.03.2019 поновлено до квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 , з датою зарахування 21.04.2004р., в списки загальної черги та пільгової «першочергової».
19.03.2020 рішенням житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 , позивача знято з квартирного обліку в/ч НОМЕР_1 , та виключено зі списків загальної та пільгової черги «першочергової» на підставі пункту 5 статті 40 ЖК України. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для зняття позивача з квартирного обліку ,які визначені п.5 ст.40 ЖК України, оскільки матеріали справи не містять належних доказів встановлення неправомірності дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального, відповідає обставинам справи і не суперечить її матеріалам. 
Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 40 ЖК України передбачено підстави для зняття громадян з квартирного обліку. Так, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання.
Так, п. 5) даної статті вказує, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Тобто, зняття з квартирного обліку на підставі даної норми можливе лише у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності при взятті на облік або неправомірні дії службових осіб при вирішенні питання взяття особи на облік. При цьому, мають враховуватися неправдиві відомості, про які особа знала чи повинна була знати при їх поданні для постановки на облік.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно виходив із того, що ухвалюючи рішення, яке оформлено протоколом засідання №5, відповідач фактично виходив не з того, що позивач на час взяття його на облік подав відомості, що не відповідали дійсності або мало місце неправомірних дій службових осіб при постановці позивача на квартирний облік, а виключно з тієї обставини, що на час поновлення його на квартирному обліку на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 20.03.2019, вже відпали підстави для надання йому іншого жилого приміщення і перебування на обліку, внаслідок того, що у нього поліпшились житлові умови (п.1 ст.40 ЖК УРСР), про що вказано в висновку службового розслідування.
Тобто, як правильно зробив висновок суд, позивача знято з квартирного обліку на підставі п.5 ст.40 ЖК УРСР, яка з встановлених службовим розслідуванням обставин, застосуванню до ОСОБА_1 не підлягає.
Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального права.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можє бути підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 вересня 2021 року.    

Головуючий                                                                 М.М. Якименко

Судді:                                                                         О.В. Ковальчук

                                                                               І.М. Стадник