ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Херсон

номер справи: 653/1165/21
номер провадження: 22-ц/819/1952/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Полікарпової О.М.,
Пузанової Л.В., 
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Ковальчук Н.В. від 02 липня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В травні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» , яке є правонаступником прав та обов?язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.10.2014 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а останній своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 14.03.2021 складає 40 998,70 грн., з яких:
17 634,77 грн. заборгованість за кредитом;
21 164,17 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
2 199,76 грн. – штраф, а також судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. 
Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог – відмовлено повністю.
В апеляційний скарзі Акціонерне товариство «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафу не відповідають умовам укладеного сторонами, суперечить нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та наданим доказам, зокрема анкеті-заві, підписавши яку відповідач підтвердив факт ознайомлення з умовами кредитування, викладеними в Умовах та Правилах надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку, зроблені без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє від імені ОСОБА_1 , зазначила, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставин справ, які б могли бути підставою для скасування рішення. 
У зв`язку з чим, просить відмовити у дослідженні доказів, які додані до апеляційної скарги; апеляційну скаргу – залишити без задоволення, а рішення – без змін.
       Заслухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.
       Рішення суду мотивовано тим, що банк не надав належних доказів у підтвердження як факту надання кредитних коштів, умов кредитування, розміру заборгованості та виписки по рахунку.
В процесі розгляду справи суд встановив, що 22 жовтня 2014 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитного договору, типу кредитної карти та розміру встановленого банком на платіжну кредитну карту кредитного ліміту. В ній зазначені лише анкетні дані відповідача, а надані банком у підтвердженні своїх доводів витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», в яких визначено базова процентна ставка за кредитами, обов`язковий щомісячний платіж, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, не підписані відповідачем.
За розрахунком банку станом на 14.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 40998,70 грн., з яких: 17634,77 грн. - заборгованість за кредитом; 21164,17 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2199,76 грн. – штраф.
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі розмір і порядок нарахування боргу, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 жовтня 2014 року послався, як на тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», так і на витяг із Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/termsяк невід`ємні частини спірного договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За приписами статті 1050 ЦК України, яка підлягає застосуванню до кредитних правовідносин відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Отже, з огляду на те, що анкета-заява не містить істотні умови договору про його предмет (отримання кредиту), умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності факту укладення договору кредиту та його умов.
Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ ««Акцент-Банк» ).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких, визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких, визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом та штраф.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, у тому числі розмірі порядок нарахування кредитної заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання батьківських послуг у ПАТ ««Акцент-Банк» , які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/termsяк невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms,що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Умов та Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Як зазначалося вище, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк містить лише анкетні дані відповідача без посилання на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг чи про заяву щодо надання банківських послуг.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача могли змінюватися в період з часу виникнення спірних правовідносин (22 жовтня 2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (травень 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, але не містить посилання на приєднання відповідача як другої сторони до запропонованого договору, а тому не свідчить про прийняття позичальником запропонованих йому умов.
Враховуючи, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, які наявні в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, який в процесі судового розгляду не підтвердив умови укладеного з банком договору, їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного сторонами 22 жовтня 2014 року шляхом підписання заяви-анкети, яка в свою чергу є заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а не договору кредиту) та за своїм змістом взагалі не містить посилання на надання чи отримання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,40 % на рік, як про це зазначено у позовній заяві. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді як отримання кредиту і його розмір, так і ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені.
За таких обставин та без наданих доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування; за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про умови кредитування, відсоткової ставки за користування кредитом, строку сплати, відповідальності за несплату відсотків, тіла кредиту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», а також тарифи, які не містять підпису відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують наведених банком обставин та є недостатніми для підтвердження наведеного банком.
Разом з тим, отримання кредитних коштів і користування ними підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, відповідачем також не оспорюється отримання кредитних коштів та користування ними, а, як зазначила представник відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, відповідач вважає, що кредитні кошти він як отримав, так і повернув. 
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач направив суду заперечення на відзив на позовну заяву, до якого додана виписка по рахунку на спростування заперечень щодо недоведеності отримання кредитних коштів, та який надійшов до суду першої інстанції після ухвалення судового рішення.
Враховуючи наведене, додана до апеляційної скарги виписка по рахунку на доведення доводів скарги, що відповідач має обов`язок повернення тих коштів, які він використав, але не повернув, є, з урахуванням ч.3 ст. 377 ЦПК України, підставою для її прийняття судом апеляційної інстанції.
З виписки по рахунку вбачається, що відповідач використав мовою оригіналу «выдача наличных денег», «покупка товара» з кредитної картки 9 803 грн. та здійснив повернення кредитних коштів на цю ж картку в сумі 6510 грн , мовою оригіналу « пополнение наличными» .
Таким чином, відповідач використав кредитні кошти, які не повернув в сумі 3 293 грн. (9803 грн. - 6510 грн.).
Вищенаведене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 22.10.2014 станом на 14 березня 2021 року в сумі 3 293 грн, яка складається з тіла кредиту, внаслідок чого рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту слід задовольнити частково.
Скасування судового рішення в частині, та часткове задоволення позову є підставою для перерозподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а отже, враховуючи, що позов задоволено на 8,03%, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви ( 2 270 грн) та апеляційної скарги (3 405 грн) з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 456 грн.22 коп. (чотириста п`ятдесят шість грн. 22 коп.).
На підставі викладеного, керуючись статтями 367,374,375ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», задовольнити частково.
Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 02 липня 2021 року в частині відмови у стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» ( місцезнаходження :м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11, ЄДРПОУ 14360080) заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2014 року станом на 14 березня 2021 року в сумі 3 293 грн (три тис. двісті дев`яносто три грн.)., яка складається з тіла кредиту.
В іншій частині це ж рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 456 грн. 22 коп. (чотириста п`ятдесят шість грн. 22 коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська
Судді:                                                          О.М. Полікарпова 
Л.В. Пузанова

Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2021 року.
Суддя                                                         І.В. Склярська