22-ц/804/2789/21 
                                                                                265/6422/19 

                                                                  П О С Т А Н О В А   

                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ        
                             
     „02"  листопада 2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 265/6422/19
Номер провадження 22-ц/804/2789/21
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року головуючого судді  Гноєвого С.С. зі складанням повного тексту судового рішення 09 серпня 2021 року по цивільній справі провизнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»(далі - КП «Маріупольське ВУ ВКГ») про визнання дій з нарахування заборгованості за користування послугами з водопостачання та водовідведення неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.
Позов мотивований тим, що у червні 2019 року від Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі - Департамент) позивач отримав повідомлення «Про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 15138», в якому повідомлялось про непризначення житлової субсидії з травня 2019 року у зв`язку з боргом по оплаті.Листом Департаменту від 02 липня 2019 року позивачу повідомлено про наявність станом на 01 травня 2019 року заборгованості перед КП «Маріупольське ВУ ВКГ» за послугу водопостачання в сумі 17461,36 грн. На адресу позивача від відповідача почали надходити попередження про припинення водопостачання, які не містили підпису посадової особи та відбитку печатки. В порушення Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року №474, відповідач незаконно нараховує  позивачу суми оплати за використання води за нормою споживання. Відповідно до вимог чинного законодавства, саме на відповідача покладено обов`язок періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів обліку. Він, як споживач, особисто не отримував від відповідача рекомендованих листів, в тому числі з повідомленням про вручення або в інший спосіб, з питання щодо періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки, а саме лічильника холодної води, крім попереджень з погрозою та відписки на його вимогу. Позивач не чинить перешкод для доступу представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Чинне законодавство у сфері житлово-комунальних послуг не передбачає відповідальності споживача за прострочення проведення повірки засобів вимірювальної техніки. Відповідно «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, з наступними змінами, лише у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягають усуненню, плата за послуги у разі виявлення такого недоліку вноситься споживачем згідно з нормативами споживання, але відповідач не виявив такого недоліку його приладу обліку (лічильника). Позивач зазначає, що його прилад обліку, за результатами повірки, виконаної на його замовлення та за його рахунок, відповідає технічним вимогам, що підтверджується актом від 04 червня 2018 року № 64/03 та свідоцтвом від 04 червня 2018 року № 28/01/М2155. Таким чином, відповідач, без будь-яких підстав та пояснень, в однобічному порядку неправомірно, нарахувавши заборгованість за користування послугами з водопостачання та водовідведення за середньодобовою нормою споживання за період з серпня 2016 року по червень 2018 року, та надавши до Департаменту на електронних носіях інформацію про незаконно нараховану заборгованість, порушив його права як споживача. Вказані неправомірні дії відповідача, щодо нарахування заборгованості за період з серпня 2016 року по червень 2018 року, позбавила його права, як споживача комунальних послуг, на отримання житлової субсидії за усі без винятку комунальні послуги.Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, він змушений звернутись до суду із вказаним позовом за захистом свого порушеного права.
Просив визнати дії КП «Маріупольське ВУ ВКГ» з нарахування заборгованості за користування послугами з водопостачання та водовідведення споживачеві ОСОБА_1 за середньодобовою нормою споживання з серпня 2016 року по червень 2018 року неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості, нарахованої споживачеві ОСОБА_1 за користування послугами з водопостачання та водовідведення за середньодобовою нормою споживання з серпня 2016 року по червень 2018 року, виходячи з фактичного обсягу використаної холодної води згідно із показаннями приладу обліку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом невірно встановлено, що позивач є споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надає відповідач по АДРЕСА_1 , оскільки позивач є споживачем тільки у будинку АДРЕСА_2 .
Суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем нараховано оплату позивачу за постачання холодної води і водовідведення не за показаннями будинкового лічильника, а за загальними нормами споживання, за період з 19 серпня 2016 року по червень 2018 року у зв`язку із спливом строку повірки лічильника холодної води № 03796891.Вказаний лічильник не був повірений у зв`язку з неповідомленням позивача, як споживача, про необхідність проведення повірки лічильника, бездіяльностю відповідача та порушення ним п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 474.Зазначає, що у справі відсутні докази, які підтверджують вручення позивачу припису на повірку лічильника.
Судом не враховано, що доказом ненадання послуг в повному обсязі є акт від 04 червня 2018 року № 64/03 та свідоцтво від 04 червня 2018 року № 28/01/М 2155, які підтверджують результат повірки приладу обліку холодної води про відповідність технічним вимогам, він був у справному стані, опломбований та чітко рахував обсяг використаної води, позивачем не могло бути використано інший, значно більший обсяг води. 
Судом залишено поза увагою, що відповідачем не надано доказів того, що встановлений в будинку прилад обліку споживання холодної води має несправності, що не підлягають усуненню.
Вказує, що судом не надано оцінку протиправним діям відповідача, якими порушено статті 11,13,509 ЦК України та отримано незаконний прибуток за послуги водопостачання та водовідведення за період з серпня 2016 року по червень 2018 року, які фактично не надано споживачу. 

Відзив на апеляційну скаргу КП «Маріупольводоканал» мотивований тим, що твердження позивача з приводу того,що він жодного відношення не має до будинку АДРЕСА_1 ,та нібито, неотримання акту про необхідність здійснення державної повірки приладу обліку холодної води,спростовуються довідками ЦНАП та роздруківкою стану розгляду справ з інтернет сторінки Судової влади України,що свідчить про те,що ОСОБА_1 перебував у стосунках з ОСОБА_2 , а отже,як її законний чоловік,мав повне право перебувати як у її будинку ( АДРЕСА_1 ) так і вона в його ( АДРЕСА_2 ).Саме цей факт було підтверджено  у суді свідком на допиті якого наполягав позивач. Так само позивач не заперечував про необхідність здійснення державної повірки приладу обліку,що також підтверджується численними листами на адресу КП » Маріупольводоканал» ,в яких позивач просить здійснити державну повірку приладу обліку за рахунок підприємства ,що підтверджується також матеріалами справи № 265/8730/17,якою встановлено,що під час судового розгляду,позивачем не доведено,а судом не встановлено,яке безпосередньо право позивача було порушено з обліку комунального підприємства,у зв*язку із нарахуванням заборгованості в сумі 13 123,57 грн. Будь-яких доказів ,що нарахована заборгованість встановлює для ОСОБА_1 будь-які цивільно-правові обов*язки, внаслідок яких відбувається порушення,зміна,припинення або обмеження його існуючих прав,суду не надано. Не надано суду й доказів того,що внаслідок нарахованої КП « Маріупольське ВУВКГ» заборгованості ОСОБА_1 не може реалізувати своє право. Суд вважав, що до того часу, поки КП «Маріупольське ВУВКГ» не почало вчиняти дії зі стягнення нарахованої заборгованості, вказана заборгованість є лише однім зі способів досудового врегулювання спору між юридично рівними сторонами, своєрідним різновидом претензії, яку ОСОБА_1 в добровільному порядку або може задовольнити або відхилити. Акт надається абоненту (власнику/співвласнику який мешкає в даному приміщенні, досяг 18-років та не визнаний судом недієздатним), якому необхідно виконати повірку лічильника шляхом вручення повідомлення в руки або в поштову скриньку. У акті вказані законодавчі підстави для проведення повірки, терміни її проведення, відповідальність за їх недотримання та контактні дані КП «Маріупольводоканал « (до 26 серпня 2021 року  КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства») щодо роз`яснення з питань проведення повірки.
З  приводу державної повірки приладу обліку  споживача зазначили,що згідно ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. 
За ч. ч. 2, 3 ст. 28 цього Закону засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку, а порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно ч. 3 ст. 28 даного Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Однак виконання відповідних послуг не є безоплатним, оскільки Порядок подання таких лічильників встановлюється Кабінетом Міністрів України, Постановою від 01 червня 2011 року № 869, якою визначено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, за п. 2 якого такий Порядок застосовується під час установлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а за абз. 10 п. 24 такого Порядку встановлено, що до складу тарифів включаються витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата, тобто КП «Маріупольводоканал ». Також, за ст. 46 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність» підприємства, організації та фізичні особи оплачують метрологічні роботи, пов`язані із здійсненням на госпрозрахункових засадах усіх видів державного метрологічного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 17 ч. 3 ст. 9 Закону «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як централізоване водопостачання та водовідведення, яка підлягає державному регулюванню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за розпорядженням якої № 215 від 8 листопада 2013 року КП «Маріупольводоканал » встановлені вимоги щодо провадження ним інших, крім ліцензованих, видів діяльності лише в разі їх беззбитковості.
Таким чином, відповідач може здійснювати підготовку до повірки, монтаж, демонтаж приладів обліку води, прийняття в експлуатацію водомірного вузла лише за рахунок споживачів. При цьому відповідач не є суб`єктом метрологічної діяльності та метрологічні роботи не проводить, тому центр стандартизації, метрології та сертифікації, який здійснює метрологічні роботи, встановлює тарифи, які фактично сплачують споживачі. Крім цього, діяльність з надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення закінчується на межі балансової належності мереж виробника та споживача. Оскільки тариф на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є єдиним джерелом покриття витрат підприємства, то в ньому відсутні джерела відшкодування витрат на виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води, які є власністю фізичної особи, споживача.
Тому, КП «Маріупольводоканал » може здійснювати демонтаж, організацію робіт з повірки, ремонт, монтаж після повірки квартирних лічильників, за умови укладення відповідного договору, у якому має бути зазначено вартість, джерело відшкодування відповідних витрат.
Таким чином, оскільки позивач після отримання припису не здійснив проведення демонтажу самостійно або за допомогою будь-яких інших осіб за власні кошти та не здійснив необхідних заходів по демонтажу приладу обліку, державної повірки, монтажу та обладнання водомірного вузла, то позивачу проводилися нарахування згідно середнього споживання за попередні два місяці, а в подальшому нарахування йому здійснювалися згідно затверджених норм до встановлення лічильника води, виходячи з того, що періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує 1 місяця за п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України  № 630 та тільки протягом 1 місяця надається можливість проводити нарахування згідно середнього споживання за попередні місяці, тому внаслідок неможливості проведення нарахування за показниками водоміра здійснення нарахування позивачу за затвердженими нормами водоспоживання до встановлення лічильника є правомірним.
Дана позиція цілком узгоджується з ухвалою від 27 липня 2016 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 265/7209/15-ц.
З приводу нібито незаконного нарахування ,вважають,що підприємство  при знятті приладу обліку води з абонентського обліку, діяло з дотриманням вимог ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» , якою визначено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів та  пунктів Правил № 630. При цьому, врахував визначені терміни проведення повірки лічильника, а тому вірно з 17 лютого 2020 року (тобто в термін, що перевищував один місяці від крайньої дати проведення повірки) нараховував плату за послуги централізованого водопостачання та водовідведення по АДРЕСА_2 за установленими нормами водоспоживання по день фактичного надання споживачем свідоцтва про проведення державної повірки приладу обліку водопостачання, подальшого його опломбування та прийняття на абонентський облік з відповідними показниками після проведення повірки.
Дії відповідача по нарахуванню плати за нормами водоспоживання є виправданими, зважаючи на відсутність підтвердження справності засобу обліку води, в зв`язку з закінченням періоду його роботи з моменту встановлення до терміну визначеної планової повірки, з термінами проведення якої був ознайомлений позивач, що підтверджується численними листами на адресу КП «Маріупольводоканал», та відповідями на них, в яких було визначено дату повірки та наслідки за не проведення відповідної повірки (прилад обліку питної води автоматично знімається з обліку і його показники не враховуються для подальшого виконання нарахування). За таких обставин твердження позивача, що на нього покладено тягар несприятливих наслідків через несвоєчасну повірку лічильника та не попередження його про необхідність проведення повірки  є безпідставними. Як є і необгрунтованими твердження щодо фактичного застосування до позивача нібито штрафних санкцій, оскільки жодних санкцій через несвоєчасну повірку не було застосовано. Просили апеляційну скаргу  залишити без задоволення,рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 липня  2021 року залишити без змін.

У судовому  засіданні  апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги . 
У судове  засідання апеляційного суду представник КП « Маріупольводоканал » не з`явився, належним чином були   повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання   судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.184). Надали суду заяву про можливість розгляду справи за відсутністю представника (а.с.186). 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає  з наступних підстав.
            Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.           Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
             Таким вимогам закону судове рішення  відповідає. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надає КП  «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» по АДРЕСА_2 .
Також судом встановлено, та не оспорювалось сторонами, що будинок по АДРЕСА_2 , обладнаний лічильником холодної води № 03796891, однак за період з 19 серпня 2016 року по червень 2018 року, коли вказаний лічильник не був повірений, у зв`язку зі спливом строку повірки,  відповідач нараховував оплату за постачання холодної води і водовідведення позивачу, не за показаннями будинкового лічильника, а за загальними нормами споживання.
З матеріалів справи вбачається, що останній строк державної повірки вказаного лічильника  холодної води споживача ОСОБА_1 відбувся у третьому кварталі 2007 року.
Також, з матеріалів справи  вбачається, що 04 червня 2018 року на замовлення позивача було проведено вимірювання для метрологічної повірки лічильника № 03796891, про що складено відповідний акт №64/03 та видано відповідне свідоцтво.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходив з того, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.
Відповідно до додатку до Постанови НКРЕКП від 16 червня 2016 року № 1141 до складу тарифів КП «Маріупольське ВУВКГ»,  послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено.
Суд виходив з того, що до складу тарифів, послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води не включено, витрати за періодичну повірку засобів обліку через діючі тарифи на комунальні послуги не відшкодовуються, оскільки це  не передбачено ні договором, ні законом,  та станом на спірний період з 19 серпня 2016 року по червень 2018 року  лічильник позивача  не пройшов державну повірку, та дійшов до висновку, що плата за надані послуги відповідача з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаний період,вірно нарахована позивачу згідно із п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня  2005 року № 630.
Суд дійшов до висновку, що позивач не надав доказів того, що у період нарахування спірної заборгованості з 19 серпня 2016 року по червень 2018 року  лічильник води, встановлений в його будинку,  пройшов повірку та згідно з вимогами закону міг бути застосований для визначення суми оплати за спожиті відповідачем послуги.
Суд вважав необґрунтованими заперечення позивача щодо  відповідності його лічильника технічним умовам, повірка якого здійснена на його замовлення відповідно до акту від 04 червня 2018  року № 64/03 та свідоцтвом від 04.06.2018 № 28/01/М 2155,оскільки нарахування боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення  згідно даних засобу обліку, може були лише у випадку, коли за період нарахування  заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно із законом дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку.
Крім того, судом визнано необґрунтованими посилання позивача про неотримання ним приписів на зняття лічильників для здійснення держповірки,з огляду на досліджені в судовому засіданні докази .
З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законами України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про захист прав споживачів», Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, якою затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно пункту 5 частини другої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» ( у редакції, чинній на час виникнення заборгованості),  законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня  2005 року № 630, далі (Правила).
Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.
Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.
Відповідно до додатку до Постанови НКРЕКП від 16 червня 2016 року № 1141 до складу тарифів КП «Маріупольське ВУВКГ»,  послуги з періодичної повірки приладів обліку води не включено.
Згідно з пунктом 21 Правил № 630 в редакції, (чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Таким чином, оскільки, до складу тарифів, послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води не включено, витрати за періодичну повірку засобів обліку через діючі тарифи на комунальні послуги не відшкодовуються, оскільки це  не передбачено ні договором, ні законом,  та станом на спірний період з 19 серпня 2016 року по червень 2018 року  лічильник позивача  не пройшов державну повірку, а тому плата за надані послуги відповідача з централізованого водопостачання та водовідведення, за вказаний період,вірно нарахована позивачу згідно із п. 21 Правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
           Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на доведення своїх позовних вимог, а тому  суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. На підтвердження позовних вимог  ,окрім копії листа від 02 липня 2019 року  департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради ,попереджень відповідача від 01 лютого 2019 року,23 квітня 2019 року та 27 червня 2019 року ,відповіді відповідача від 05 липня 2019 року,копії акту від 04 червня 2018 року № 64/03,копії свідоцтва від 04 червня 2018 року № 28/01/М 2155, інших доказів  матеріали справи не містять. 
          Доводи апеляційної скарги, що повірка лічильника не проведена з вини відповідача, тому облік води повинен бути проведений за показниками лічильника, не заслуговують на увагу, оскільки прилади обліку як засіб вимірювальної техніки для обліку спожитої води можна використовувати тільки в тому випадку, якщо вони повірені, а у разі виведення їх з експлуатації з абонентської бази відповідача у зв`язку із закінченням терміну повірки, нарахування проводилося за нормою водоспоживання. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними та заслуговують на увагу.
          Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди  обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітися як вимога детальної відповіді на кожен довід сторін. 
       Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
       З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов  висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
       Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.      Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат,від сплати яких позивач був звільнений з підстав ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів», апеляційний суд не вирішує.
            Керуючись ст.ст. 374,375,381,382  ЦПК України, апеляційний суд -

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складений  12 листопада 2021 року.

Судді: